Справа № 200/325/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. Справа№200/325/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати рішення Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області від 29 серпня 2019 року про відмову в призначені допомоги при народженні дитини;

- зобов`язати Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини, сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У позовній заяві свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 вересня 2017 року в місті Брно Чеської Республіки народила сина ОСОБА_2 . 20 серпня ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до відповідача із заявою для отримання допомоги при народженні дитини з пакетом необхідних документів, однак не дочекавшись відповіді, в жовтні 2018 року, повернулась до Чеської Республіки.

Після повернення в Україну дізналася, що рішенням від 06.12.2018 року їй відмовлено в призначені допомоги в зв`язку з відсутністю «Апостіль» перекладу на українську мову свідоцтва про народження дитини.

Позивач, після належного оформлення документів, звернулась до відповідача з повторною заявою 19 серпня 2019 року, однак отримала рішення від 29 серпня 2019 року про відмову в призначені допомоги при народженні дитини у зв`язку із пропуском 12-місячного строку звернення за допомогою. Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає протиправними, тому просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою від 14 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Відповідачем на адресу суду надано відзив на адміністративний позов, у якому він підтверджує обставини справи, на які посилається позивач, однак заперечує проти задоволення заявлених вимог, посилаючись на пропуск позивачем 12-місячного строку звернення за допомогою при народженні. Оскільки позивач належним чином не виконала покладені на неї обов`язки, встановлені положеннями Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року, відповідач вважає що діяв правомірно в межах своєї компетенції. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та які є докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина НОМЕР_1 НОМЕР_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

У місті Брно Чеської Республіки ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Управління міської частини міста Брно, Брно-центр від 03.04.2019 року, актовий запис (а.с.7-8).

Довідкою Консульства України в місті Брно від 16.04.2018 року № 61325-532/5-032 підтверджується реєстрація ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України (а.с.18).

Відповідач рішенням від 06.12.2018 року на звернення позивача від 20.08.2018 року відмовив у призначені допомоги при народжені дитини, яке містить нормативні положення про необхідність надання нотаріально засвідченої копії перекладу українською мовою іноземного документу, засвідченого штампом «Апостиль». Які саме документи були фактично надані чи не надані позивачем, що було підставами відмови у призначенні допомоги, рішення відповідача від 06.12.2018 року не містить (а.с.10).

Рішенням відповідача від 28.08.2019 року на звернення від 19.08.2018 року позивачу відмовлено у призначені допомоги при народжені дитини у зв`язку із пропуском 12-місячного строку звернення за допомогою (а.с.11).

З урахуванням встановлених у справі обставин, вирішуючи адміністративний спір, суд застосовує такі джерела права.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон № 2811-XII, який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною першою статті 1 зазначеного Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2811 одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається. Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Порядком № 1751 також передбачено, що жінки, які мають зареєстроване місце проживання на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що заява про призначення допомоги при народженні дитини подається одним із батьків дитини в письмовій формі до органів соціального захисту за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Суд зазначає, що у відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Окрім того, суд зауважує, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

У даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів саме дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16.

Частинами сьомою, дев`ятою статті 11 Закону № 2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Відповідно до части 2 статті 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу, що рішення відповідача від 06.12.2018 року на звернення позивача від 20.08.2018 року про відмову у призначені допомоги не містить достатньої інформації про недоліки поданих документів, порядок та строк виправлення таких недоліків, через що воно не може вважатися достатньо мотивованим, і додатково свідчить про поважність причин пропуску строку подання необхідних документів з боку позивача.

Водночас, суд враховує, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач першочергове звернулась за допомогою, не порушивши передбачений строк звернення, відсутність з боку відповідача доказів повідомлення ОСОБА_1 про необхідність надання оригіналу свідоцтва про народження дитини до 20.09.2018 року, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

За таких обставин, з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на звернення до органу праці та соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги, через що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, суд враховує, що вчинення оскаржених дій супроводжувалось прийняттям з боку Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області в межах наявної в нього компетенції відповідного рішення від 29 серпня 2019 року, яке безпосередньо стосується прав та інтересів позивача, на захист яких заявлений позов у цій адміністративній справі.

Статтею 245 КАС України, зокрема, передбачено таке:

1. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

2. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії [...].

4. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням зазначених норм, враховуючи зміст заперечень відповідача проти заявленого позову, які не містять інших підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, крім пропуску строку на її подання, суд вважає за необхідне для повного поновлення порушеного права визнати протиправним та скасувати рішення від 29 серпня 2019 року про відмову в призначенні допомоги та зобов`язати відповідача її нарахувати та виплатити.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., наведена сума відповідно до положень статті 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підстав наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області (87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Миру, 70, ) про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області від 29 серпня 2019 року про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в призначені допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Департамент соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) державної допомоги при народженні дитини, на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради Донецької області (87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Миру, 70, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 18 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов