Справа № 420/449/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/449/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління ДПС в Одеській області, про:

визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08.05.2019 року;

зобов`язання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження №57992884.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

На думку ОСОБА_1 , постанова про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08.05.2019 року є протиправною, передчасною та підлягає скасуванню, оскільки боржником - Головним управлінням ДПС в Одеській області, не було виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №815/3093/17.

Позивачем наголошувалося, що лист Головного управління ДПС в Одеській області №13814/9/15-32-50-05 від 06.05.2019 року, який зазначений у оскаржуваній постанові в обґрунтування її прийняття, не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Крім того, ОСОБА_1 , вказувалося, що державним виконавцем не було здійснено усіх передбачених законодавством дій та не було враховано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Частиною 4 статті 287 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року, заяву ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/449/20, шляхом витребування від Київської ДПІ Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області листа ГУ ДФС в Одеській області №13814/9/15-32-50-05 від 06.05.2019 року - повернуто заявникові без розгляду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження за окремою категорією термінових адміністративних справ.

Крім того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 , - поновлено строк звернення до суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та витребувано у останнього матеріали виконавчого провадження №57992884 та докази надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08.05.2019 року на адресу ОСОБА_1 .

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У судове засідання, призначене на 12 лютого 2020 року, об 11 годині 00 хвилин, особи, які беруть участь у розгляді справи - не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

12 лютого 2020 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від представника позивача (вх.№6344/20 від 12.02.2020р.) надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.153).

Враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України розгляд справи здійснено судом без участі сторін у порядку письмового провадження.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№ЕП/1384/20 від 12.02.2020р.) на позовну заяву, разом з копією матеріалів виконавчого провадження №57992884. Доказів надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08.05.2019 року на адресу ОСОБА_1 суду - не надано (а.с.124-152).

Відзив обґрунтований наступним.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №815/3093/17 від 21.05.2018 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом, про зобов`язання державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 , від 24.11.2016 року по суті.

Державний виконавець виконує рішення суду на підставі виконавчих документів. У виконавчому листі №815/3093/17 визначено чіткий порядок виконання рішення, а саме, зобов`язання боржника розглянути заяву по суті, що й було зроблено Головним управлінням ДПС в Одеській області. На думку Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), рішення суду по адміністративній справі №815/3093/17 виконано у повному обсязі.

У відповіді на відзив (вх.№6582/20 від 13.02.2020р.) ОСОБА_1 , наголошував, що лист боржника, який став підставою для закінчення виконавчого провадження, а ні боржником, а ні державним виконавцем до відома стягувача - не доводився. Крім того, державним виконавцем, у порушення Інструкції з організації примусового виконання рішень не було складено акту, який передбачений п.10 розділу ІХ «Виконання рішень не майнового характеру» який мав би бути підписаний сторонами виконавчого провадження (а.с.155-163).

Від третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління ДПС в Одеській області, жодних пояснень, клопотань по справі - не надходило.

Станом на 17 лютого 2020 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №815/3093/17 від 14 липня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області - задоволено частково.

Зокрема, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2016 року - по суті (а.с.170-177).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року - без змін (а.с.164-169).

Відповідно до правових висновків судів по адміністративній справі №815/3093/17, приписами п.5 «Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів ДКС України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку, яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , не подавалась відповідна декларація, у зв`язку з відсутністю його обов`язку подавати у вказаний період декларацію.

У відповідності до п.9 «Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів ДКС України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

Крім того, «Порядком взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів ДКС України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» передбачено лише два варіанти вирішення питання про повернення помилково зарахованих коштів на податок фізичних осіб, це або підготовка та подання органом ДФС висновку до відповідного органу Казначейства, або орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

21 травня 2018 року, Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №815/3093/17, щодо зобов`язання Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2016 року - по суті (а.с.129-130).

Тобто, згідно «Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів ДКС України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» подати висновок до органу Казначейства щодо повернення помилково сплачених сум чи направити письмову відмову у поверненні коштів з бюджету.

Суд зазначає, що згідно частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

03 січня 2019 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк Оленою Володимирівною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57992884 (а.с.132-133) та постанову про стягнення виконавчого збору (а.с.135-136).

Листом №4358/9/15-32-50-02-13 від 15.02.2019 року, Південне управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області повідомило державного виконавця, що заяву ОСОБА_1 , від 24.11.2016 року прийнято до розгляду та після прийняття рішення по суті, державного виконавця буде повідомлено додатково (а.с.139).

05 березня 2019 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк Оленою Володимирівною було прийнято постанову про накладення штрафу на Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області у розмірі 5100,00 гривень, оскільки станом на 05 березня 2019 року, рішення суду по адміністративній справі №815/3093/17 - не виконано (а.с.140-141).

Листом №11261/9/15-32-50-07-10 від 12.04.2019 року, Головне управління ДФС в Одеській області повідомило державного виконавця, що на виконання виконавчого листа №815/3093/17, щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , про повернення з бюджету коштів по суті, останньому було направлено лист (а.с.145-146) з проханням надати до Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію про майновий стан і доходи, для визнання коштів, сплачених ОСОБА_1 , як «зайво сплачені» та проведення подальшої процедури повернення коштів (а.с.143).

У свою чергу, 21 квітня 2019 року, від ОСОБА_1 , до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла «заява-пояснення», у якій стягувачем наголошувалося, що ним подавалася заява про повернення коштів як помилково сплачених, а не «зайво сплачених», у зв`язку з чим, обов`язок подавати декларацію про майновий стан і доходи у нього - відсутній. Зверталася увага державного виконавця, що згідно «Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів ДКС України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» орган ДФС має лише два варіанти розгляду його заяви по суті: а) підготовка та подання висновку до відповідного органу Казначейства; б) підготовка та направлення письмової відмови у поверненні коштів з бюджету (а.с.144).

24 квітня 2019 року, на адресу Головного управління ДФС в Одеській області було направлено Вимогу державного виконавця щодо надання у триденний строк з моменту отримання вимоги до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області документи, які підтверджують виконання вимог виконавчого листа №815/3093/17 виданого Одеським окружним адміністративним судом 21 травня 2018 року (а.с.147-148).

Листом №13814/9/15-32-50-05 від 06.05.2019 року, Головне управління ДФС в Одеській області повідомило Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що ГУ ДФС в Одеській області було розглянуто заяву про повернення з бюджету коштів ОСОБА_1 , та за результатами розгляду направлено лист ОСОБА_1 , №7026/К/15-32-50-07-10 від 12.04.2019 року (а.с.145-146), для підтвердження наявності доходів з яких перераховувався податок та пропозицією надання декларації про майновий стан і доходи. Зазначалося, що станом на 06.05.2019 року до ГУ ДФС в одеській області листів та звітності від ОСОБА_1 - не надходило. На думку Головного управління ДФС в Одеській області, у даний спосіб було виконано вимоги виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/3093/17 від 21.05.2018 року, а тому відсутні підстави для застосування штрафу та інших заходів примусового виконання рішень до податкового органу (а.с.149).

08 травня 2019 року, заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коржовою Юлією Едуардівною, було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №57992884 (а.с.151-152).

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження - передчасною, а рішення Одеського окружного адміністративного суду №815/3093/17 - не виконаним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 39 Закону України №1404-VIII визначений перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коржовою Юлією Едуардівною від 08 травня 2019 року, закінчено виконавче провадження №57992884 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на те, що відповідно до листа боржника №13814/9/15-32-50-05 від 06.05.2019 року, рішення суду по адміністративній справі №815/3093/17 виконано у повному обсязі.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що державним виконавцем не було здійснено належного аналізу фактичного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/3093/17 від 14 липня 2017 року.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає лише, що виконавцем проведено виконавчі дії відповідно до вимог Закону №1404-VIII, що регулюють виконавче провадження.

Однак, суд звертає увагу, що відповідачем взагалі не зазначено, які саме дії ним було вчинено з метою встановлення реального факту виконання боржником рішення суду №815/3093/17 від 14 липня 2017 року у повному обсязі.

Суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі - Інструкція 512/5), виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Таким чином, з метою перевірки наявності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, що мало місце у спірних правовідносинах, необхідним є з`ясування факту повного виконання рішення суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів з`ясування відповідачем факту повного виконання рішення суду.

Як зазначалося судом, постановою Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №815/3093/17 від 14 липня 2017 року, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2016 року - по суті.

Зі змісту виконавчого листа №815/3093/17 вбачається, що Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області зобов`язана розглянути заяву ОСОБА_1 , про повернення з бюджету помилково сплачених коштів - по суті, тобто, відповідно до «Порядку взаємодії територіальних органів ДФС України, місцевих фінансових органів та територіальних органів ДКС України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» прийняти рішення - підготовити та подати висновок до відповідного органу Казначейства, або у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, підготувати та направити платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищенаведеного вбачається, що судом було зобов`язано Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області вчинити конкретні дії, а саме розглянути заяву ОСОБА_1 , про повернення помилково сплачених коштів та надати висновок до органу Казначейства чи вмотивовану відмову.

Разом з тим, дослідивши лист Головного управління ДФС в Одеській області №13814/9/15-32-50-05 від 06.05.2019 року, який слугував підставою для закінчення виконавчого провадження, судом встановлено, що Головним управлінням ДФС в Одеській області не було виконано рішення адміністративного суду №815/3093/17 від 14 липня 2017 року у повному обсязі.

Стягувачу, ОСОБА_1 , було запропоновано надати до Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію про майновий стан і доходи, для визнання коштів «зайво сплаченими». Проте, суд звертає увагу, що у постанові по адміністративній справі №815/3093/17 від 14 липня 2017 року, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, було вказано, що ОСОБА_1 , не повинна подаватись декларація, у зв`язку з відсутністю у нього такого обов`язку, крім того, кошти не «зайво сплачені», а «помилково сплачені».

Необхідно зазначити, що суд не вдається до вирішення питання щодо правомірності відповіді та дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , від 24.11.2016 року та не надає оцінку таким діям, оскільки питання правомірності таких дій виходить за межі розгляду даної справи, проте зазначає, що з наведеного вбачаються підстави вважати, що Головним управлінням ДФС в Одеській області (Південним управлінням у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області) було не у повному обсязі виконано рішення суду.

Оскільки, у матеріалах справи наразі не міститься жодного підтвердження повного виконання виконавчого листа №815/3093/17 виданого Одеським окружним адміністративним судом 21 травня 2018 року, щодо зобов`язання Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2016 року - по суті, суд дійшов висновку про неповне виконання рішення, у зв`язку з чим, постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коржової Юлії Едуардівни про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08 травня 2019 року - є передчасною.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (офіційний переклад, затверджений Міністерством закордонних справ України 27 січня 2006 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Практика Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 29. 06.2004 р., Справа «Жовнер проти України», від 29.06.2004 р., Справа «Півень проти України») свідчить про те, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка дотримується принципу верховенства права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

У пілотному рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, №40450/04, §§ 45, 51) Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін, таким чином, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, тоді як заборгованість за судовим рішенням становить майно (possession) для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції. З посиланням на численні попередні рішення проти України ЄСПЛ вкотре зазначив: «саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції... Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою... Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади...» (§54).

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявними підстави для скасування постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коржової Юлії Едуардівни, про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08 травня 2019 року.

Тобто, позовна вимога ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08 травня 2019 року - підлягає задоволенню.

Крім того, статтею 41 Закону №1404-VIII визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що похідна позовна вимога ОСОБА_1 , про зобов`язання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження №57992884 також підлягає задоволенню, оскільки це прямо передбачено статтю 41 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 , сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 гривень, згідно квитанцій №16 від 21.01.2020 року та №17 від 21.01.2020 року, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького 34, ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ), про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08.05.2019 року; зобов`язання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження №57992884 - задовольнити.

Постанову про закінчення виконавчого провадження №57992884 від 08.05.2019 року - визнати протиправною та скасувати.

Зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () відновити виконавче провадження №57992884.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у розмірі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене згідно статті 287 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балан Я.В.

.