Справа № 826/5559/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Київ № 826/5559/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення №Ж2651/13-13 від 05.02.2018,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №Ж2651/13-13 від 05.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що позивач не є власником нерухомого майна, що відповідно до статті 266 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування у 2016 році, оскільки 28.10.2015 відповідно договору купівлі-продажу позивач продав об`єкт оподаткування іншій особі - ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки нерухомість - квартира, загальною площею 325,60 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві приватної власності, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а позивач, як власник цієї нерухомості зобов`язаний сплачувати вказаний податок відповідно до вимог статті 266 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 23.04.2012 на підставі договору купівлі-продажу №845 від 17.04.2012 зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. внесено запис щодо квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , загальною площею 325,60 кв. м., житлова площа (кв.м): 157,50, загальна вартість 2162044,00 грн, кількість кімнат -6, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вбачається, що 28.10.2015 на підставі договору купівлі-продажу №2461 від 28.10.2015, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик Я.А. та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесено запис щодо квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_2 : загальною площею 325,60 кв. м., житлова площа (кв.м): 157,50, загальна вартість 2162044,00 грн, кількість кімнат -6, за адресою: АДРЕСА_1 .

05.02.2018 ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення №Ж2651/13-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2016 рік у розмірі 29486,77 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Судом встановлено, що об`єктом оподаткування у спірних правовідносинах є квартира: загальною площею 325,60 кв. м., житлова площа (кв. м.); 157,50, загальна вартість 2162044,00 грн, кількість кімнат - 6, за адресою: АДРЕСА_1 .

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості у 2016 році податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

База оподаткування об`єктів житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У своєму відзиві відповідач заначив, що за даними, наявними у ГУ ДФС у м. Києві та АІС «Податковий блок» громадянці ОСОБА_1 належить квартира: загальною площею 325,60 кв. м., житлова площа (кв. м.): 157,50, загальна вартість 2162044,00 грн, кількість кімнат - 6, за адресою: АДРЕСА_1 , тому контролюючий орган дійшов висновку про нарахування грошового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2016 рік у розмірі 29486,77 грн.

Проте, з 28.10.2015 на підставі договору купівлі-продажу №2461 від 28.10.2015, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик Я.А. та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено запис щодо власника квартири (загальною площею 325,60 кв. м., житлова площа (кв. м): 157,50, загальна вартість 2162044,00 грн, кількість кімнат - 6, за адресою: АДРЕСА_1 ), яким є ОСОБА_2 .

Отже, при обчисленні бази оподаткування об`єкту житлової нерухомості, контролюючим органом не було з`ясовано чи належало нерухоме майно на праві приватної власності позивачу, а саме не надано доказів використання даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Таким чином, контролюючим органом не було дотримано вимог підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, при обчисленні бази оподаткування об`єкта житлової нерухомості, що не належало позивачу на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 2016 рік, а тому суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №Ж2651/13-13 від 05.02.2018.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні, у відповідності до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені вище обставини в своїй сукупності дають суду підстави для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №Ж2651/13-13 від 05.02.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 3949980, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська