Справа № 160/13179/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у листі №721/03.25-17 від 05.12.2019 року;
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14 листопада 2019 року він звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, листом від 05.12.2019 р. за №721/03.25-17 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного стажу. Також зазначено, що пільговий стаж за період з 28.11.1995 по 22.05.1998 та з 04.11.1998 по 27.07.1999 на ДП шахті «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» не враховано через відсутність пільгової довідки, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 04.04.2013 по 01.05.2014 р. не враховано через відсутність довідки МСЕК з 04.04.2012 р. Позивач вважає, що періоди його роботи на ДП шахті «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» з 28.11.1995 по 22.05.1998 електрослюсарем підземним та з 04.11.1998 по 27.07.1999 гірничим робітником очисного вибою належним чином підтверджені записами в трудовій книжці, відтак вимога про підтвердження відповідного стажу довідкою безпідставна. Окрім того, згідно з довідкою Відособленого підрозділу «Управления вспомагательного производства» ДП «Шахтарськантрацит» за №13/8/7.9-1269 від 22.11.2016 р., архівні документи по основній діяльності та особовому складу підприємства ДП «Шахта «Московська» знищені в результаті пожежі від попадання вибухового предмета в адміністративне приміщення. Отже, отримати довідку у позивача фізично нема можливості. Водночас, відсутність уточнюючої довідки не є підставою для відмови у призначення пенсії та не спростовує наявність пільгового стажу, що надає право на пенсію на пільгових умовах. Щодо не зарахування до стажу часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 04.04.2012 по 16.04.2014, позивач зауважує, що згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, визначеному законом. Відповідні положення містить і ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням періоду роботи ДП шахті «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» та часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві незаконна. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, у відповідача також витребувано всі докази, на підставі яких було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
20.01.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. 13.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 02.01.2019 №1/03.22-19 Головне управління повідомило заявника про відмову в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного стажу. Згідно з трудовою книжки НОМЕР_2 позивач працював на ДП шахта «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» електрослюсарем підземним з 20.05.1997 по 22.05.1998, з 04.11.1998 по 27.07.1999 гірничим робітник очисного вибою. Проте, довідку, що підтверджує пільговий характер роботи, надано не було. На підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25 листопада 2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» виробнича та фінансово-господарська діяльність підприємств повністю припинена на час проведення антитерористичної операції з 28 листопада 2014 року. Для прийняття довідок, які підтверджують пільговий характер роботи на підприємствах, які знаходиться на непідконтрольній Україні території, Головне управління не має законних підстав. Виключно за індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України ОСОБА_1 зараховано пільговий стаж за період роботи на ДВАТ шахта «Шахтарська Глибока» ДХК «Шахтарськантрацит» з 14.09.1999 по 13.06.2000, з 07.08.2000 по 31.10.2000, з 04.05.2001 по 19.12.2004, з 20.12.2004 по 20.01.2005 з 02.02.2005 по 03.04.2005, у ВАТ «Донпромбізнес» з 13.04.2005 по 13.06.2005, ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу» з 17.06.2005, по 28.05.2007, з 29.05.2007 по 03.04.2012, у ВАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» з 02.04.2015 року по теперішній час. Проте, період роботи на ДП шахті «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» з 20.05.1997 по 22.05.1998 з 04.11.1998 по 27.07.1999 зарахувати до пільгового стажу згідно частини 3 статті 114 управління не має законних підстав. Щодо зарахування до стажу час перебування на інвалідності, відповідач зауважив, що період знаходження ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням з 04.04.2012 по 30.04.2014 зарахувати до пільгового стажу не має можливості у зв`язку з відсутністю оригіналу документу про періоди встановлення інвалідності. Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», «працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератником, вальцювальники гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці. Позивач у період з 04.04.2012 по 30.04.2014 безпосередньо не працював на підземних роботах, отже, зарахувати зазначений період у кратності не має законних підстав. Зважаючи на викладене, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області діяло у спосіб та у порядок, визначеному чинним законодавством, не порушуючи при цьому права позивача, а отже позовні вимоги є не обґрунтованими.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13 грудня 2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 02.01.2019 №1/03.22-19 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №18 управління застосування пенсійного законодавства) повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
В обґрунтування означеної відповіді Пенсійним фондом зазначено, що страховий стаж позивача становить 34 роки 2 місяці 17 днів, в тому числі пільговий стаж за ч. 3 ст. 114 Закону складає 15 років 4 місяці 24 дні, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. Пільговий стаж на ДП шахті «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» з 20.05.1997 по 22.05.1998, з 04.11.1998 по 27.07.1999 зарахувати до пільгового стажу згідно частини 3 статті 114 управління не має законних підстав. Період знаходження на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням з 04.04.2012 по 30.04.2014 зарахувати до пільгового стажу не має можливості у зв`язку з відсутністю оригіналу документу про періоди встановлення інвалідності.
Листом від 05.12.2019 №721/03.25-17, за наслідками розгляду повторної заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про відмову у призначення пенсії.
В обґрунтування означеної відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що загальний страховий стаж позивача становить 22 роки 2 місяці 16 днів, пільговий стаж - 16 років 3 місяці 22 дні, знаходження по інвалідності по професійному захворюванню - 02 роки 00 місяців 27 днів (стаж враховано по 30.09.2019 р.). Пільговий стаж за період 28.11.1995 по 22.05.1998 не враховано через відсутність пільгової довідки, також відсутня довідка МСЕК з 04.04.2012 року.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах.
Так, згідно із частиною 3 статті 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Відповідні положення містить і стаття 14 Закону «Про пенсійне забезпечення».
Так, згідно із частиною 1 статті 14 Закону №1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до частини 5 статті 56 Закону №1788 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач працював у Державному підприємстві «Шахта «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» у період:
з 28.11.1995 по 23.03.1997 - учеником електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання 1 розряду (запис 1);
з 24.03.1997 по 19.05.1997 - електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання 3 розраду (запис 2);
з 20.05.1997 по 07.12.1997 - електрослюсарем підземним 3 розряду дільниці ВШТ (запис 3);
з 08.12.1997 по 22.05.1998 - електрослюсарем підземним 4 розряду видобувної дільниці (запис 4);
з 04.11.1998 по 27.07.1999 - учеником гірничого робітника очисного забою 1-го розряду (записи 7-8).
Отже, згідно з відомостями з трудової книжки позивач працював на посаді електрослюсаря підземного - з 20.05.1997 по 22.05.1998, та гірничим робітником очисного вибою - з 04.11.1998 по 27.07.1999.
Згідно із частиною 3 статті 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
В якості підстави для відмови у зарахуванні до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону №1058, періодів роботи позивача з 20.05.1997 по 22.05.1998 та з 04.11.1998 по 27.07.1999 у Державному підприємстві «Шахта «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» відповідачем у листах від 02.01.2019 №1/03.22-19, від 05.12.2019 №721/03.25-17 та у відзиві зазначено, що вказані періоди роботи не враховано через відсутність пільгової довідки.
Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача.
Законодавець визначив, що основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неточності, неправдиві або недостовірні відомості та/або взагалі не містять відповідних відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим пов`язується необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу. Зворотнього не доведено відповідачем. А тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Суд вважає доцільним зауважити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача електрослюсарем підземним з 20.05.1997 по 22.05.1998 та гірничим робітником очисного вибою з 04.11.1998 по 27.07.1999 у Державному підприємстві «Шахта «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит» до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону №1058.
Щодо періоду перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відповідні положення містять і Закон України «Про пенсійне забезпечення», і Закон України «Про охорону праці».
Так, згідно частиною 5 статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В якості підстави для відмови у зарахуванні до стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві відповідачем у листах та у відзиві зазначено про відсутність довідки МСЕК.
Суд критично оцінює такі доводи відповідача, в тому числі з урахуванням тієї обставини, що факт перебування позивача на інвалідності (ІІІ група) у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 04.04.2012 по 16.04.2014 не заперечується відповідачем.
Згідно з відомостями з трудової книжки позивача (запис 27) з 03.04.2012 року ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку «с выявленным несоответствием выполняемой работе вследствие состояния здоровья п. 2 ст. 40 КЗоТ Украины» - пенсія по інвалідності ІІІ група з 04.04.2012.
Також, період перебування позивача на інвалідності (ІІІ група) у зв`язку із нещасним випадком на виробництві підтверджується актом №35 від 20.09.2011 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затверджений 20.09.2011 р. ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), який відбувся 16.09.2011 року о 7 год. 30 хв., затверджений 20.09.2011 р. ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», випискою з історії хвороби №2959 від 22.10.2012 р., довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 10 ААА №137694 від 16.04.2013 р., довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №415229 від 16.04.2013 р., протоколом засідання ВКК №46 від 07.03.2013 р., протоколом засідання ВКК №66 від 08.04.2013 р., протоколом засідання ВКК №211 від 07.11.2013 р., протоколом засідання ВКК №54 від 20.03.2014 р., протоколом засідання ВКК №69 від 10.04.2014 р., виписками з історії хвороби від 22.10.2012 р.
Таким чином, доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду перебування на інвалідності через відсутність довідки МСЕК, не відповідають вимогам Закону. Позивач отримав трудове каліцтво, тому в силу вищезазначених норм Закону, період перебування на інвалідності має бути врахований до стажу для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача електрослюсарем підземним з 20.05.1997 по 22.05.1998 та гірничим робітником очисного вибою з 04.11.1998 по 27.07.1999 у Державному підприємстві «Шахта «Московська» ДХК «Шахтарськантрацит», а також періоду перебування позивача на інвалідності, до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нараховувати пенсію, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.
Тобто, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даної позовної заяви до суду в сумі 768,40грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у листі №721/03.25-17 від 05.12.2019 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева