Справа № 260/416/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 260/416/19 пров. № 857/11937/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Микуляк П.П.,

час ухвалення рішення не вказаний,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просив зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за віком період його роботи з 15.01.1995 року до 26.10.1999 року в Селянському господарстві «Голубеєвка» (Російська Федерація) та зарахувати до страхового стажу у кратному розмірі, а саме один рік роботи за один рік і шість місяців, періоди його роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до «Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що період роботи ОСОБА_1 з 15.01.1995 року до 26.10.1999 року в Селянському господарстві «Голубеєвка» підтверджено записами в його трудовій книжці, які виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, який завірений підписом та печаткою роботодавця. При цьому, на думку суду, відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах з обліку трудового стажу, наказу про звільнення з роботи, відсутність підтверджуючої довідки про даний період роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Також суд вважає, що наявні підстави для зарахування до страхового стажу у кратному розмірі, а саме один рік роботи за один рік і шість місяців, періодів роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі, які підтверджені належними доказами, а саме трудовою книжкою, довідкою ВАТ «Норільський гірничо-металургійний комбінат ім. А.П. Завенягина» та архівною довідкою з Державного архіву Архангельської області. При цьому, на думку суду, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях. Наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу, а особа має можливість надавати вказані документи за її вибором.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що період роботи позивача з 15.01.1995 року до 26.10.1999 року в Селянському господарстві «Голубеєвка» не взято для розрахунку пенсії, оскільки записи трудової книжки суперечать вимогам інструкції про порядок ведення трудових книжок, зокрема, у трудовій книжці ОСОБА_1 у вказаній частині відсутня відмітка про його прийняття на роботу і посилання на відповідні норми законодавства. Також апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу у кратному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців) періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі, оскільки записи трудової книжки і довідки, наявні в пенсійній справі, не містять даних про роботу позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі по строкових трудових договорах, а також відсутні докази щодо користування позивачем пільгами, передбаченими для осіб, які працюють у вказаних місцевостях. Крім того, апелянт вважає, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачають пільгове (кратне) зарахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі, оскільки даний Закон набув чинності з 01.01.2004 року, відповідно, на момент призначення позивачу пенсії у 2003 році не діяв.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 з 10.04.2003 року отримує пенсію за віком.

У липні 2005 року та в квітні 2017 року за заявами позивача було проведено перерахунок пенсії.

У вересні 2017 року було перераховано розмір пенсії позивача за результатами розгляду його скарги до Мінсоцполітики України.

Також у вересні 2017 року Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації проводив перевірку правильності призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , за результатами якої листом від 27.09.2017 року № 1159/01-20 позивачу було надано відповідь про те, що до його страхового стажу зараховано період роботи в Карпогорському ліспромгоспі (1968-1969 роки), період перебування на обліку в Міжгірському районному центрі зайнятості Закарпатської області та не зараховано до страхового стажу період роботи в Селянському господарстві «Голубеєвка» (1995-1999 роки).

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області листом від 05.10.2018 року № 442/М-99-01 повідомило позивача про те, що не зараховано до його страхового стажу періоди роботи на металургійному комбінаті ім. Завенягина (1967-1968 роки), в Карпогорському ліспромгоспі (1968-1969 роки), в Цесісському автомобільному комбінаті № 8 (1980-1981 роки), в Колгоспі «Шумилівський» (1992 рік), період перебування на обліку в Міжгірському районному центрі зайнятості Закарпатської області (2000 рік).

Також листом Міжгірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 06.03.2019 року № 610/07 на адвокатський запит представника позивача повідомлено про зарахування до страхового стажу позивачу всіх періодів роботи, які згадувалися вище, окрім періоду роботи в Селянському господарстві «Голубеєвка» (1995-1999 роки) в зв`язку з відсутністю підтверджуючої довідки про даний період роботи та недоліків у заповненні його трудової книжки щодо цього періоду роботи, та вказано про відмову зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за віком рік і шість місяців за один рік роботи в районах Крайньої Півночі, оскільки записи трудової книжки, а також довідки, наявні в пенсійній справі, не містять даних про роботу позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі по строкових трудових договорах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана відмова є незаконною, виходячи з наступного.

Щодо періоду роботи позивача в Селянському господарстві «Голубеєвка».

У трудовій книжці ОСОБА_1 від 20.06.1993 року серії НОМЕР_1 -VI № 5849300, копію якої позивач надав суду, є записи № 15 і № 16 про те, що з 15.01.1995 року до 26.10.1999 року він працював в Селянському господарстві «Голубеєвка» робочим у лісі господарства (підставою внесення цих записів вказано накази від 15.01.1995 року № 71 та від 26.01.1999 року № 237 відповідно).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за її відсутності або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічні норми про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників, працівників та службовців були передбачені «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162, та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, описані вище записи у трудовій книжці ОСОБА_1 щодо роботи в період з 15.01.1995 року до 26.10.1999 року робочим у лісі господарства в Селянському господарстві «Голубеєвка», виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом відповідальної посадової особи та печаткою роботодавця, а також містять посилання на підстави внесення записів відповідні накази про прийняття і звільнення з роботи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаними записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджено спірні періоди роботи в Селянському господарстві «Голубеєвка», а тому дані періоди повинні зараховуватись до страхового стажу, який враховується при призначенні (перерахунку пенсії).

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що зазначений період роботи не може бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що відповідні записи у трудовій книжці позивача суперечать вимогам законодавства щодо порядку їх ведення, зокрема, відсутня відмітка про його прийняття на роботу і посилання на відповідні норми законодавства, оскільки, як правильно заначив суд, відповідач не надав доказів визнання недостовірними цих записів, а також на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 23.04.2019 року у справі № 593/1452/16-а.

Щодо періоду роботи позивача у районах Крайньої Півночі.

У трудовій книжці ОСОБА_1 від 15.10.1962 року, копію якої позивач надав суду, є записи № 11 і № 12 про те, що з 17.05.1967 року до 24.06.1968 року він працював водієм автонавантажувача п`ятого розрядку цеху механізації управління забезпечення Норільського гірничо-металургійного комбінату ім. А.П. Завенягина (підставою внесення цих записів вказано прийомну та звільнювальну записки від 15.05.1967 року № 95 та від 12.09.1968 року № 240 відповідно). Дані відомості підтверджуються також довідкою ВАТ «Норільський гірничо-металургійний комбінат ім. А.П. Завенягина» від 25.05.2005 року № М-72, де зазначено ті ж періоди роботи, посаду, підстави прийняття і звільнення з роботи, а також вказано, що гірничо-металургійний комбінат знаходиться в районі Крайньої Півночі. Довідка видана на підставі форми Т-2 особової справи і наказів по особовому складу.

Також в архівній довідці Державного архіву Архангельської області від 26.12.2016 року № 7019 вказано, що ОСОБА_1 згідно з наказом директора Карпогорського ліспромгоспу (Піженський район Архангельської області) від 18.07.1968 року № 158/к був прийнятий на роботу в ліспромгосп і направлений в Кавренський лісопункт. Водночас, наказ про звільнення позивача в документах архівного фонду відсутній. Зазначені обставини також підтверджуються архівною довідкою Архівного відділу Адміністрації муніципального утворення «Пінежський муніципальний район» від 26.01.2017 року № 05-03/155, в якій наведено відомості щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у Кавренському лісопункті в період з липня 1968 року до січня 1969 року. Також у цій довідці вказано, що згідно з постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Піженський район Архангельської області належав до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами. Тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01 січня 1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», «Інструкцією про порядок надання пільг», затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року.

Так, нормами зазначених вище указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року, а також постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Також указом Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року було передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності. Робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Проаналізувавши зміст наведених вище норм законодавства СРСР, які на час роботи ОСОБА_1 у Норільському гірничо-металургійному комбінаті ім. А.П. Завенягина та Карпогорському ліспромгоспі регулювали питання роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, зокрема, надання пільг особам, які працювали в цих місцевостях, колегія суддів зазначає, що згідно з цими нормами при обчисленні пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.06.2018 року у справі № 173/637/17 та від 30.07.2019 року у справі № 287/15/17-а.

Як встановив суд на підставі наданих сторонами письмових доказів, які описано вище, ОСОБА_1 працював у спірні періоди на постійній основі повний робочий день в районах Крайньої Півночі (м. Норільськ) та місцевостях, прирівняних до неї (Піженський район Архангельської області).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на позивача, який працював на постійній основі в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені указом Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року, зокрема, додаткові пільги в частині зарахування одного року роботи за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком.

Отже, зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що наявні підстави для перерахунку пенсії позивача з врахуванням пільгового стажу за періоди його роботи в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі у кратному розмірі за вказані вище періоди.

Доводи відповідача про те, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення Закону 1058-IV, які передбачають пільгове (кратне) зарахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до них, оскільки даний Закон на момент призначення позивачу пенсії у 2003 році не діяв, колегія суддів вважає безпідставними і відхиляє, зважаючи на таке.

Справді, Закон 1058-IV набув чинності 01.01.2004 року, тобто після призначення пенсії ОСОБА_1 , однак він є чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі з приводу перерахунку пенсії позивача із зарахуванням до страхового стажу, зокрема, вказаних періодів роботи, а тому повинен обов`язково застосовуватись до цих правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 260/416/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 14.02.2020 року