Справа № 420/6946/19
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6946/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі представників позивача: адвоката Розенбойма Ю.О. (згідно ордеру), Черноіваненко О.А. (згідно довіреності),

представника відповідача: Івасішиної Е.П. (згідно довіреності),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області від 12.01.2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» зменшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 17 325 758,00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що 27.12.2016 року ГУ ДФС в Одеській області складено акт № 402/15-32-14-02-33072166 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД», на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу було зменшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 17 325 758, 00 грн. На думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є безпідставним та належить до скасування, оскільки в акті перевірки не вказано про допущені позивачем арифметичні помилки при визначенні від`ємного значення об`єкта оподаткування, не вказано, які норми права порушено позивачем. Крім цього, представник позивача вказує на те, що втрати від курсової різниці відносяться до складу операційних витрат та є підставою для відповідного зменшення показників прибутку підприємства.

Ухвалою суду від 28.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.12.2019 року.

16.12.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач вказує на те, що підприємство позивача зайво віднесло на витрати від операційної курсової різниці по рядку 2180 звіту Ф № 2 «Інші операційні витрати» (які визначені підприємством з порушенням правил національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та не підтверджені в бухгалтерському обліку по рахунку 975,79), в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення показників рядка 2 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток)» та рядка 4 «Об`єкт оподаткування» Декларації з податку на прибуток за 2015 рік, на загальну суму 17 741 076 грн.

27.12.2019 року судом приєднано до матеріалів справи відповідь позивача на відзив на адміністративний позов, з огляду на яку, представник позивача вказує на те, що п. 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2013 року № 73, на який посилається відповідач, не містить вимог щодо відображення у бухгалтерському обліку витрат платника податків, тоді як такі вимоги містить Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», яким передбачено, що втрати від курсової різниці відносяться до складу операційних витрат підприємства.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.01.2020 року.

08.01.2020 року представник позивача надав суду додаткові докази з відповідними поясненнями.

06.02.2020 року від представника позивача, на виконання вимог суду, надійшли додаткові пояснення та відповідні докази.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, що наведені в адміністративному позові та додаткових поясненнях.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, з підстав, що наведені у відзиві на адміністративний позов.

Суд, вислухав думку сторін по справі, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

У період з 30.11.2016 року по 13.12.2016 року посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проводилася перевірка ТОВ «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД», термін якої продовжувався з 14.12.2016 року на 5 робочих днів.

27.12.2016 року за результатами перевірки складено акт № 402/15-32-14-02/33072166 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року».

З огляду на висновки акту перевірки від 27.12.2016 року № 402/15-32-14-02/33072166, перевіркою встановлено порушення ТОВ «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД», у тому числі, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, а саме: завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування за 2015 рік у сумі 17325758 грн., у т. ч. 1 квартал 2016 року - 17325758 грн., півріччя 2016 року - 17325758 грн., 3 квартал 2016 року - 17325758 грн.

На підставі зазначених висновків, ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2017 року, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 17 325 758,00 грн.

Відповідно до положень п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України, 75.1.2. документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно п. п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Так, з огляду на зміст розділу ІІІ акту перевірки від 27.12.2016 року, перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року, у загальній сумі 46 427 000 грн., на підставі документів: 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», 92 «Адміністративні витрати», 945 «Витрати від операційної курсової різниці», 948 «Признані штрафи, пені, неустойки», 949 «Інші витрати операційної діяльності», 79 «Фінансові результати», звірці первинних документів з аналітичним обліком даних рахунків, встановлено його завищення, що вплинуло на фінансовий результат до оподаткування «Інші операційні витрати» у сумі 17741076 грн. ТОВ «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» на порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року № 193, зайво віднесло на витрати від операційної курсової різниці по рядку 2180 звіту Ф № 2 «Інші операційні витрати» (які визначені підприємством з порушенням правил національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та не затверджені в бухгалтерському обліку по рахунку 975,79), в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення показників рядка 2 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток)» та рядка 4 «Об`єкт оподаткування» Декларації з податку на прибуток за 2015 рік, на загальну суму 17 741 076 грн.

Відповідно до п. п. 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 ПК України, платниками податку на прибуток підприємств - резидентами є:суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Приписами п. 135.1 ст. 135 ПК України передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній у перевіряємому періоді), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що 05.03.2008 року між ВАТ Акціонерний Банк «Південний» та ТОВ «Одесапроммашімпорт ЛТД» укладено кредитний договір № В 114/2 200, згідно з умовами якого банк зобов`язався відкрити позивальнику кредитну лінію, а позичальник зобов`язався повернути заборгованість за кредитною лінією 26.02.2010 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5 процентів річних.

Згідно з умовами договору кредитні кошти надаються у валюті - долар США.

Пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що суми за кредитною лінією надаються по заявках позивальника на отримання грошових коштів після їх акцепту банком.

28.04.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № В 114/2 2008 від 05.03.2008 року, згідно з якою сторони домовились про дострокове розірвання договору.

Також, суд встановив, що 20.07.2005 року між Edgemont Inc. (позикодавець) та ТОВ «Одесапроммашімпорт ЛТД» (позичальник) укладено договір позики № 1/39б, згідно з яким, позикодавець надав позичальнику позику у сумі 10 000 000 доларів США на термін з 20.07.2005 року по 20.07.2010 року, але не раніше одержання реєстраційного свідоцтва в управлінні НБУ в Одеській області. Пунктом 1.3 договору передбачено, що позичальник використовує отриману суму позики на поповнення обігових коштів, погашення кредиторської заборгованості.

01.08.2005 року Управління Національного банку України в Одеській області видало реєстраційне свідоцтво № 82 про реєстрацію договору позики № 1 від 20.07.2005 року.

Згідно з умовами додаткової угоди № 1 до договору позики № 1 від 20.07.2005 року, яка укладена 05.07.2010 року, термін на який надано позику змінено: з 20.07.2005 року по 20.07.2020 року.

18.08.2010 року Управління Національного банку України в Одеській області видало додаток № 1 до реєстраційного свідоцтва № 82 про реєстрацію договору позики № 1 від 20.07.2005 року.

Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору позики № 1 від 20.07.2005 року, яка укладена 01.08.2014 року, за договором позики змінено позикодавця на IVERT BUSINESS INC.

З метою погашення боргових зобов`язань за вказаними угодами, підприємство позивача у 2015 році здійснювало купівлю іноземної валюти.

Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи заявами про купівлю іноземної валюти та платіжними дорученнями ( т. 1 арк. с. 177-249).

На підтвердження сплати позивачем коштів за договором № 1 від 20.07.2005 року та за договором № В 114/2 2008 від 05.03.2008 року позивач надав суду картки рахунків 506, 6842, 602 за 2015 рік, а також виписки по рахунках.

Факт зміни курсу долару США по відношенню до курсу гривні протягом 2015 року підтверджується довідкою Акціонерного банку «Південний» вих. № 017-001-80-2020 від 03.01.2020 року.

Відповідно до п. п. 5, 6, 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

До інших операційних витрат включаються: втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства).

Суд встановив, що TOB "Одесапроммашімпорт ЛТД" за 2015 рік на рахунку 945 відображало нараховані курсові різниці по: заборгованості позики нерезидента 27575998,56 грн.; заборгованості по кредиту банка 3769756,34 грн.; нарахованим відсоткам по позиці і кредиту 364519,62; при купівлі валюти для погашення заборгованості 307972.

Згідно додатку № 4 до Акту перевірки «Узагальнений перелік документів, які були використано при проведенні перевірки», у тому числі зазначено, що перевіряючими враховувався при визначені об`єкта оподаткування оборотна сальдова відомість 945 «Витрати від операційної курсової різниці», однак, ані в Акті перевірки, а ні в судовому засіданні представником відповідача не доведено завищення від`ємного значення вказаного у звітності позивача, не представлені докази здійснення відповідачем будь-яких розрахунків на підтвердження обґрунтованості своїх заперечень.

Суд зазначає, що надані підприємством позивача докази, які наявні в матеріалах справи спростовують висновки відповідача щодо зайвого віднесення позивачем на витрати від операційної діяльності курсової різниці, у зв`язку із не підтвердження таких витрат у бухгалтерському обліку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 12 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 19210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1469 від 19.11.2019 року.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 12 січня 2017 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» () судовий збір у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 копійок.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАПРОММАШІМПОРТ ЛТД» (, адреса, вул. Аеропортівська, 9, м. Одеса, 65033).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 18 лютого 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.