Справа № 160/720/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Справа № 160/720/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
20.01.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію по інвалідності 3 групи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 12.10.1977 року по 16.04.1994 року до загального стажу на підставі трудової книжки НОМЕР_1 , та період з 01.02.2010 року по 28.06.2016 року за даними, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу;
- призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності починаючи з 08.10.2019 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.10.2019 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через Покровський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо призначення пенсії по інвалідності. Проте, листом від 12.12.2019 року № 797/03.25-17 позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки, надана трудова книжка містить вклеєні аркуші паперу на титульній сторінці, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року зі змінами, зарахувати записи в трудовій книжці до страхового стажу, не можливо. Довідка № 2675 від 08.11.2019 року видана виконавчим комітетом Покровської міської ради управлінням освіти та довідка № А-424 віл 07.11.2019 року видана виконавчим комітетом Покровської міської ради вважаються недійсними до надання підтверджуючих документів про зміну прізвища. Згідно наданих документів стаж роботи становить 2 роки 4 місяці 8 днів. Тобто, право на призначення пенсії відсутнє, з чим позивач не погоджується.
Ухвалою суду від 24.01.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
У встановлений судом строк, відповідач заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог, оскільки надана позивачем трудова книжка НОМЕР_1 містить вклеєні аркуші паперу на титульній сторінці, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року. Окрім того, довідка № 2675 від 08.11.2019 року видана виконавчим комітетом Покровської міської ради управлінням освіти, яка видана ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та довідка № А-424 віл 07.11.2019 року видана виконавчим комітетом Покровської міської ради, видана ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) вважаються недійсними до надання підтверджуючих документів про зміну прізвища (таким підтверджуючим документом може бути свідоцтво про шлюб, якщо прізвище змінювалось через укладення шлюбу). Такі документи до управління не надавалися. Згідно наданих документів стаж роботи ОСОБА_1 становить 2 роки 4 місяці 8 днів, що недостатньо для призначення пенсії по інвалідності. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, причиною інвалідності стало загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 210985.
Позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності, відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.12.2019 року №797/03.25-17 «Про відмову в призначенні пенсії» позивача повідомлено, що трудова книжка ОСОБА_1 містить вклеєні аркуші паперу на титульній сторінці, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року зі змінами, зарахувати записи в трудовій книжці до страхового стажу не можливо. Довідка № 2675 від 08.11.2019 року видана виконавчим комітетом Покровської міської ради управлінням освіти та довідка № А-424 від 07.11.2019 року, видана виконавчим комітетом Покровської міської ради вважаються недійсними до надання підтверджуючих документів про зміну прізвища. Згідно наданих документів стаж роботи становить 2 роки 4 місяці 8 днів. Право на призначення пенсії відсутнє.
Не погоджуючись з позицією відповідача та вважаючи дії відповідача протиправними, та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
За змістом частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Статтею 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено умови призначення пенсії по інвалідності. Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону № 1058-IV, залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.
Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи, згідно із законодавством.
Згідно частини 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
При цьому, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Відповідно до ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 , якій з 08.10.2019 року встановлено третю групу інвалідності, отримала право на призначення пенсії по інвалідності з 08.10.2019 року за умови наявності в неї страхового стажу не менше 14 років.
Згідно пункту 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію відповідної заяви.
Відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:
- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення);
- документи про місце проживання (реєстрації) особи.
За приписами п. 2.2 Порядку № 22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії по інвалідності було подано наступні документи: трудова книжка НОМЕР_1 , копія паспорта позивача, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, довідка до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12ААБ № 210985, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 року по день звернення, заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк).
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених положень, суд доходить висновку, що надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Як встановлено судом та підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у періоди: з 12.10.1977 року по 26.12.1977 року працювала на Нікопольській швейній фабриці; з 01.08.1978 року по 17.01.1979 року ученик кондитера кондитерського цеху; з 16.09.1979 року по 09.06.1980 року няня в дитячому комбінаті № 17; з 26.08.1981 року по 30.10.1982 року няня в ясла-садку №17; з 15.11.1982 року по 16.03.1984 року працювала на заводі «Кварцит»; з 08.05.1984 року по 09.07.1985 року робота в Орджонікідзевській фабриці верхнього трикотажу; з 10.08.1985 року по 26.10.1985 року робота в Депутатському продовольчому постачанні УРСа об`єднання «Якутзолото», з 15.11.1985 року по 19.07.1994 року робота в Депутатському ГЗК Об`єднання «Якутзолото» МЦМ СРСР; з 02.02.2010 року по 03.12.2010 року робота за трудовим договором у приватного підприємця ОСОБА_6 ; з 16.12.2010 року по 27.07.2011 року виплата допомоги по безробіттю, Орджонікідзевський міський центр зайнятості; з 05.08.2011 року по 19.09.2011 року поновлено виплату допомоги по безробіттю, Орджонікідзевський міський центр зайнятості, з 10.06.2013 року по 03.03.2014 робота за трудовим договором у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ; з 30.09.2015 року по 25.06.2016 року розпочато виплату допомоги по безробіттю, Орджонікідзевський міський центр зайнятості.
Загальний стаж роботи відповідно до трудової книжки позивача становить 17 років 05 місяців 13 днів.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Суд зазначає, що зазначені записи в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 містять всю необхідну інформацію про період роботи позивача та підстави внесення таких записів до трудової книжки, а також виконані без виправлень.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, вказані періоди роботи підтверджені довідками, а саме:
- Довідка від 08.11.2019 року № 2675, видана ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що вона дійсно працювала в дитячому комбінаті № 17 міського відділу освіти;
- Архівна довідка від 07.11.2019 року № А-424 щодо підтвердження роботи позивача на заводі «Карцит»;
- Довідка від 18.12.2019 року № 84, видана ОСОБА_8 , що вона дійсно працювала на Орджонікідзевській фабриці верхнього трикотажу Дніпропетровської області у період з 08.05.1984 року по 09.07.1985 року;
- Архівна довідка від 04.12.2019 року № 1690 Муніципального казенного закладу «Усть-Янське управління культури й духовного розвитку» щодо підтвердження періоду роботи в Депутатському ГЗК об`єднання «Якутзолото».
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Абзацом 1 ч. 2ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Щодо доводів відповідача стосовно недійсності Довідки № 2675 від 08.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Покровської міської ради управлінням освіти та Довідки А-424 від 07.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Покровської міської ради до надання позивачем підтверджуючих документів про зміну прізвища, а також невідповідності трудової книжки позивача Інструкції № 58, суд зазначає наступне.
Суд повторно зауважує, що відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з п. 2.12 Інструкції № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до положень п. 2.13 Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні приписи містилися й в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою державного комітету СРСР з питань праці та соціальних питань від 20.06.1974р. № 162.
З копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 12.10.1977 року вбачається, що до трудової книжки вносились зміни прізвища позивача відповідно до вимог законодавства, а саме, на титульному листі трудової книжки містяться наступні записи:
- на підставі Свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 № 254751 від 24 грудня 1977 року прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_9 ;
- прізвище ОСОБА_5 змінена на основі свідоцтва про розірвання шлюбу І-КИ № 497609, виданого 11.11.1980 року міським ЗАЦС м. Орджонікідзе Дніпропетровської обл.;
- на підставі укладення шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_10 , свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 06.08.1988 року.
При цьому суд зазначає, що на титульній сторінці, відповідно до приписів законодавства, правильно внесено зміни щодо прізвищ позивача, з необхідними закресленнями.
Разом з тим, суд зазначає, що в трудову книжку позивача дійсно вклеєно аркуш паперу на внутрішній бік обкладинки трудової книжки, на якому міститься запис « ОСОБА_11 на ОСОБА_4 змінено на підставі Свідоцтва про реєстрацію шлюбу НОМЕР_4 , виданого 02.12.1994 року ЗАЦС Орджонікідзевської міської ради», а також продубльовано записи з титульної сторінки трудової книжки.
Посилання відповідача на главу 3 Інструкції № 58 щодо вкладишу трудової книжки суд вважає необґрунтованими, оскільки за приписами п. 3.1 Інструкції № 58, у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Суд зауважує, що вкладиш до трудової книжки додається саме у разі заповнення всіх відповідних сторінок розділів трудової книжки, а не закінчення внутрішньої сторони обкладинки трудової книжки, де вказуються підстави про зміну прізвища.
Таким чином суд зазначає, що трудова книжка ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості про зміну прізвищ позивача.
Також, суд зазначає, що працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачу вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона містить вклеєний аркуш паперу на внутрішньому боці обкладинки, що не відповідає вимогам Інструкції № 58.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності позивачу, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність ведення трудової книжки.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а відповідачем протилежного не доведено, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, з урахуванням того, що ухвалою суду від 24.01.2020 року було звільнено позивача від сплати судового збору на підставі ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію по інвалідності третьої групи.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 12.10.1977 року по 16.04.1994 року до загального стажу на підставі трудової книжки НОМЕР_1 , та період з 01.02.2010 року по 28.06.2016 року за даними, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності починаючи з 08.10.2019 року.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподілялись.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19.02.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька