Справа № 734/3122/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/3122/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України Департаменту фінансів України про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України Департаменту фінансів про визнання незаконним рішення відповідача № 24 від 22.02.2019 та зобов`язати відповідача виплатити грошову допомогу у розмірі 27 місячного грошового забезпечення, встановленого на день отримання інвалідності у розмірі 142 087,50 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 у справі № 734/1035/17 позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії. Скасовано рішення Міністерства оборони України № 19 від 24 лютого 2017 року, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі інвалідності осіб, звільнених з військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою на день встановлення інвалідності з 27 червня 2013 року.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № 734/1035/17 постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року змінено, викладено четвертий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 27-місячного грошового забезпечення». В іншій частині постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.
Постановою Верховного суду від 13.12.2018 постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року залишено без змін.
На виконання постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 734/1035/17 відповідачем прийнято рішення № 24 від 22.02.2019, в якому зазначено:
- скасувати пункт 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.02.2017 № 19;
- призначити грошову допомогу прапорщику в запасі ОСОБА_1 (Чернігівський ОТЦК та СП), якого 24.07.1984 звільнено з військової служби та 27.06.2013 встановлено ІІІ групу внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ № 0111371 від 07.06.203), в розмірі 27-місячного грошового забезпечення, встановленого на день звільнення з військової служби (24.07.1984) в сумі 7654,50 грн ( а.с. 7).
Отже, оскаржуване позивачем рішення відповідача безпосередньо пов`язане з виконанням постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 734/1035/17.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається та покладається на державну виконавчу службу у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".
Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до положень частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже КАС України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-8 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України); визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287 КАС України).
Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням відповідача на виконання судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не звертатись з новим адміністративним позовом.
Аналізуючи постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 734/1035/17, предмет та підстави позову у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги спрямовані на контроль за виконанням вказаного судового рішення, а саме зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовним вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку