Справа № 569/5531/16-а
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 569/5531/16-а пров. № 857/В-4/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року у справі за апеляційною скаргою Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 р. у справі № 569/5531/16-а за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у відмові в здійсненні перерахунку пенсії за вислугою років; зобов`язати Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області перерахувати та виплачувати пенсію з 01.01.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Законів України №3662-12 від 26.11.1993 року та №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Рівненської області від 31.03.2016 року №18-264-вих-16, без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 р. позов задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року скасовано постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 року. Прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року залишено без змін постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року у справі № 569/5531/16.

20.12.2019 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року, якою просить скасувати вказану постанову, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 р. залишити без змін.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відзиві на заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, який просить задоволити заяву, дослідивши матеріали заяви, апеляційний суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року, ОСОБА_1 у якості виключної обставини зазначив те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», як основа перерахунку його пенсії.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019: ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Дослідивши мотивувальну частину постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 просив суд здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було враховано, що з 15 липня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень) у зв`язку з набуттям чинності новим Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

У мотивувальній частині постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року зазначено, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 18.10.2014 року (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 встановлено неконституційність норми закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У відповідності до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визначено, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Рівне із заявою про перерахунок пенсії 01 січня 2016 року.

Предметом оскарження у справі № 569/5531/16-а були дії управління Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з 01.01.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №3663-12 від 26.11.1993 року та 2663-ІІІ від 12.07.2001 року)

Приймаючи постанову від 12 вересня 2016 року, Житомирський апеляційний адміністративний суд зазначив, що на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність. Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно з ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії.

У разі, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року за виключними обставинами, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17.

Також колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

У поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що гарантуючи право на перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, законодавець мав на меті забезпечити поновлення порушених прав громадян внаслідок застосування у їх справах положень закону, який не відповідає Конституції України.

В цілому погоджуючись із такими доводами заявника, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами із зазначеної підстави, обов`язково належить враховувати, що згідно зі ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність не раніше, ніж з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Відтак, в кожному окремому випадку належить перевіряти, чи може рішення Конституційного Суду України вплинути на зміст раніше прийнятого судового рішення у справі з урахуванням того, що визнані неконституційними закони не підлягають застосуванню лише з дати прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення (або іншої дати, яка, однак, не може передувати дню ухвалення рішення). Натомість у разі підтвердження Конституційним Судом України відповідності певного закону вимогам Конституції України, такий закон є обов`язковим для застосування з дня набуття ним чинності.

Для вірного застосування п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, її необхідно застосовувати у системному зв`язку з положення ч.ч. 3, 4 ст. 7 КАС України.

Вказані норми права передбачають, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Зазначені норми Кодексу адміністративного судочинства України у своїй сукупності вказують на те, що п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України встановлює підставу для перегляду судового рішення, яке було ухвалене адміністративним судом із застосування ч.ч. 3, 4 ст. 7 КАС України, проте у подальшому Конституційний Суд України дійшов іншого висновку щодо відповідності певного закону вимогам Конституції України.

Колегія суддів встановила, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на спірні правовідносини та на зміст постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року - не впливає.

Апеляційний суд вважає, що не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до правовідносин з приводу перерахунку пенсії позивачеві за період з 01.01.2016 до 13.12.2019 року.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2018 у справі № 755/4893/18, від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16-а.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 15.04.2016 останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного суду України у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019, а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, відсутня передбачена пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Станом на момент ухвалення постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2016 року відмова відповідача у перерахунку пенсії була правомірною, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами, слід відмовити.

Посилання ОСОБА_1 на подальше застосування пенсійним органом перерахунку пенсії, відповідно до його позовних вимог з врахуванням позиції рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з резолютивної частини зазначеного рішення вбачається, що ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню у відповідній первинній редакції, що свідчить про те, що Пенсійний Фонд самостійно зобов`язаний застосовувати зазначену норму Закону з 13.12.2019 року і лише в разі порушення ним прав ОСОБА_1 , останній вправі звернутися до суду за захистом порушеного права. Станом на час прийняття даного рішення, колегія суддів не вбачає порушеного права ОСОБА_1 , а, відтак, така вимога є передчасною і не була предметом судового розгляду.

Керуючись ч.3 ст.243, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року у справі 569/5531/16-а - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула

Повний текст рішення складено 18.02.20