Справа № 348/1084/19
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1084/19

17 лютого 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді - Грещука Р.П.

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю представника позивача - Капака В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою серії ДПО18 №274364 від 25.04.2019 року його визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Згідно висновків поліцейського, він (позивач) 25.04.2019 року о 00 год 40 хв по вул. Надвірнянській в с. Черніїв, Тисменицького району, Івано-Франківської області керуючи автомобілем «MAZDA 6» державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не вказав відповідний показчик повороту, чим порушив п. 9.2 б ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувану постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. При винесенні оскаржуваної постанови інспектором допущено порушення вимог Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що на його заперечення та вимогу надати докази вчинення порушення ПДР України інспектор не відреагував. Вважає, що жодного доказу на підтвердження правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності надано не було. Крім того, у його присутності постанова про накладення на нього адміністративного стягнення не виносилася та йому не вручалася. Таким чином він не був повідомлений про розгляд адміністративної справи. Вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена без достатніх доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та без встановлення всіх обставин справ, що виключає її законність.

Просить поновити строк оскарження, оскільки постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП він отримав поштою 23.05.2019 року та визнати протиправною і скасувати постанову серії ДПО18 №274364 від 25.04.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Представник відповідача Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області в жодне судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.205, ч. 3 ст. 268 КАС України справу розглянуто у його відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії ДПО18 №274364 від 25.04.2019 року складена на ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що він 25.04.2019 року о 00 год 40 хв в с. Черніїв по вул. Надвірнянській керуючи автомобілем марки «MAZDA 6» державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не вказав відповідний показчик повороту, чим порушив п. 9.2б ПДР України і відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 9.2б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З постанови серії ДПО18 № 274364 від 25.04.2019 року не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП.

При винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з`ясовано, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

За змістом ч.2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тому суд вважає, що поліцейський виніс постанову серії ДПО18 №274364 від 25.04.2019 року необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши жодного доказу їх вчинення, як того вимагає КУпАП.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані відповідачем по даній справі представником Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова інспектора поліції серії ДПО18 № 274364 від 25.04.2019 року, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови, оскільки він отримав оскаржувану постанову поштою 23.05.2019 року, а тому відповідно до ст. 122 КАС України строк звернення ним пропущено з поважних причин, який слід поновити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.7,33,122,222,247,251,252,258,263,283 КУпАП, ст.ст.77, 121, 122, 210, 211, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити строк на оскарження постанови, як такий, що пропущений з поважних причин.

Позов ОСОБА_1 до Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову інспектора Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, серії ДПО18 №274364 від 25.04.2019 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.