Справа № 712/1083/20
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/51/20
Справа № 712/1083/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси ГОРЬОВОГО Олександра Миколайовича (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21),про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси Горьового О.М. Серії ЕАК № 2024445 від 26 січня 2020 року про адміністративне правопорушення, його притягнуто до відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 425 грн.

Дана постанова мотивована тим, що він, 26 січня 2020 року о 01 год. 55 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Смілянській 124/2 в м. Черкаси, не мав при собі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 ПДР України. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки обставини справи, що встановлені в ній не відповідають дійсності, а винесена постанова є незаконною.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та надав письмові пояснення до позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та відеофіксацію, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 126 КпАП України є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАК № 2024445 від 26 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , 26 січня 2020 року о 01 год. 55 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Смілянській 124/2 в м. Черкаси, не мав при собі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 ПДР України. На підставі даних фактів інспектор роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси Горьовий О.М., притягнув позивача до відповідальності за ст. 126 ч.1 КпАП України та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Позивач в судовому засіданні пояснив, що дійсно, 26 січня 2020 року у вказаний в постанові час він рухався по вул. Смілянській в м. Черкаси з дотриманням Правил дорожнього руху України. Його автомобіль було зупинено працівниками поліції та повідомлено про несправність підсвічування номерних державних знаків. Дана несправність була ним усунута на місці. Потім працівник поліції, без видимих на те причин, потребував надати водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Спочатку він передав працівнику поліції водійське посвідчення, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу довелося шукати в салоні автомобіля, оскільки даним транспортним засобом користується декілька осіб (сімейний автомобіль). Свідоцтво він не міг знайти відразу, та повідомив, що його підвезе сестра, але відповідач не дочекавшись пред`явлення документа, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Коли він його знайшов під ковбиком в автомобілі, інспектор навіть не розглянув його, бо постанова уже була винесена.

Отже, під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем фактично жодних дій, направлених на фактичне з`ясування обставин справи вчинено не було. Його заперечення та пояснення відповідачем не були взяті до уваги та зазначено мотивів його відхилення. Тому просить позов задовольнити та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

З пояснень представника третьої особи, наданих в судовому засіданні, встановлено, що 26 січня 2020 року о 01 год. 55 хв. відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

У цей час відповідач став свідком того, як позивач керував автомобілем ВАЗ 2108 (д.н.з. НОМЕР_1 ) в м. Черкаси по вул. Смілянська, 124/2 з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби, чим порушував п. 2.9.в) ПДР України.

Зупинивши, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений автомобіль, відповідач згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР.

Надалі, відповідач згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте позивач повідомив, що реєстраційного документа на транспортний засіб у нього зараз при собі немає. Відповідач повідомив позивачу, що це є порушенням ПДР, а саме п. 2.1., за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КпАП України.

Після встановлення особи, відповідач згідно вимог ст. 279 КпАП України, з врахуванням ст. 280 КпАП України та ч. 2 ст. 36 КпАП України, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи позивач визнавав факт вчинення ним правопорушення та надав усні пояснення стосовно цього.

Жодних заяв чи клопотань від позивача під час розгляду справи не надходило, незважаючи на це, що відповідач кілька разів запитав чи не бажає він заявити клопотання чи надати заяви по справі.

Розглянувши справу, відповідач відповідно до ст. 258 КпАП України з дотриманням вимог ст. 283 КпАП України з врахуванням ч. 2 ст. 33 КпАП України, ч.2 ст. 36 КпАП України, ст. 251 КпАП України, ст. 252 КпАП України виніс постанову серії ЕАК №2024445 за ч. 1 ст. 126 КпАП України відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Надалі відповідач згідно ст. 285 КпАП України ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив йому копію постанови.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КпАП України, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КпАП України, щодо порядку оскарження постанови.

В адміністративному позові позивач зазначає, що він потім знайшов реєстраційний документ на транспортний засіб під ковриком і пред`являв його відповідачу, проте останній не звернув на це навіть уваги. Свої слова позивач підтверджує наявністю ксерокопії документу в додатках до позовної заяви.

Дані твердження позивача спростовуються наданим до судового засідання відеозаписом зі службового відеореєстратора, де чітко видно момент спілкування поліцейських з позивачем від зупинки автомобіля до вручення копії постанови та повернення працівників поліції до службового автомобіля. При перегляді даного відеозапису встановлено, що під час винесення постанови про адміністративне правопорушення позивачем, дійсно, не було пред`явлено Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та позивач повідомив, що воно в нього на даний час відсутнє.

Відтворений в судовому засіданні відеозапис повно та достеменно підтверджує доводи представника третьої особи на стороні відповідача надані під час судового засідання та наведені у поясненнях щодо позову і є доказами протиправних дій та порушення правил дорожнього руху зі сторони Коптенко В.С .

За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено вчинення позивачем дій, які слугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КпАП України.

Отже, твердження позивача викладені ним в адміністративному позові, що останній не порушував ПДР України, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при складанні адміністративних матеріалів по порушенню ПДР України, постанова в адміністративній справі Серії ЕАК № 2024445 від 26 січня 2020 року містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та до скасування не підлягає. Відповідач діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2020 року.