Справа № 500/382/19
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/382/19

13 лютого 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Фесюк Л.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2019 № Ф-30760-17.

Ухвалою суду від 07.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №500/382/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.02.2019 представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов (а.с. 31-32), в якому вказує, що станом на 31.12.2018 позивачем не сплачено єдиний внесок у сумі 14181,42 грн: за 2017 як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність та за 2,3 квартал 2018, як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність та фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, відтак контролюючий орган на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформував і надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2019 №Ф-30760-17. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що оскаржену вимогу відповідач виніс на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно довідки секретаря судового засідання, судове засідання 07.03.2019 не проводилося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 18.03.2019 розгляд справи було відкладено у зв`язку із клопотанням позивача та для надання представником відповідача додаткових доказів.

02.04.2019 представник відповідача подав до суду письмові пояснення (а.с. 61-62).

Ухвалою суду від 03.04.2019 провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №500/2900/18.

Ухвалою суду від 29.11.2019 провадження в даній адміністративній справі поновлено.

Ухвалою суду від 16.12.2019 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неприбуттям позивача.

Ухвалою суду від 15.01.2020 допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, розгляд справи відкладено для надання представником відповідача додаткових доказів.

Ухвалою суду від 03.02.2020 розгляд справи було відкладено у зв`язку із клопотаннями учасників справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказав, що хоч і зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте підприємницької діяльності не здійснює, доходу не отримує, а є самозайнятою особою яка здійснює адвокатську діяльність за що і сплачує єдиний внесок. Зазначив, що тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску йому як фізичній особі-підприємцю та як самозайнятій особі, яка здійснює адвокатську діяльність, спричиняє подвійну його сплату, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. Також звернула увагу суду на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №500/1634/19 та від 21.10.2019 у справі №500/2070/19, які набрали законної сили та, якими відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 та 13.08.2019 №Ф-30760-17.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

Судом встановлено, що згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.04.2010 здійснено державну реєстрацію позивача як фізичної особи - підприємця (як фізична особа-підприємець на податковому обліку перебуває з 12.04.2010), 08.04.2010 позивач взятий на облік як платник єдиного внеску за реєстраційним номером 3. Також з відомостей у Реєстрі страхувальників видно, що позивач ОСОБА_1 08.04.2010 взятий на облік як платник єдиного внеску реєстраційний номер 3, код КВЕД по якому призначений клас ризику: 74.11.1-адвокатська діяльність.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, позивач на підставі рішення від 17.04.2010 року №25 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що Тернопільською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури видано відповідне свідоцтво №587 від 17.04.2010 року та є особою яка провадить індивідуальну адвокатську діяльність.

Також, згідно довідки виданої згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 24.12.2013 за №490 форми №4-ОПП про взяття на облік платника податків ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, як фізична особа підприємець та фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.

З 01.01.2016 року позивач є платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5%.

Позивачем за 2018 рік подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, де у таблиці 1 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у графі "Сума нарахованого єдиного внеску" з січня по грудень включно зазначено по 819,06 грн. (усього 9828,72 грн.) єдиного внеску до сплати.

10.01.2019 контролюючим органом на підставі даних інтегрованої картки сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30760-17 на суму 14181,42 грн.

Дана сума виникла у зв`язку з несплатою позивачем єдиного внеску:

- як платником єдиного внеску, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, адвокатську діяльність за 2017 рік у сумі 4352,70 грн. (враховано сплачені суми) у термін до 01.05.2018 року (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 році 3200 грн. *22%=704,00 грн.);

- як платником єдиного внеску, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, адвокатську діяльність за 2018 рік - 4914,36 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 р. 3723 грн.*22%= 819,06 грн.) терміни сплати такі:

за II квартал 2018 року (сплата до 20.07.2018 року) у сумі 2457,18 грн.,

за ІІІ квартал 2018року (сплата до 20.10.2018 року) у сумі 2457,18 грн.;

- як платником єдиного внеску, фізичною особою - підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування за 2018 рік - 4914,36 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 3723 грн.*22%= 819,06 грн.) терміни сплати такі:

за II квартал 2018 року (сплата до 20.07.2018 року) у сумі 2457,18 грн.,

за ІІІ квартал 2018 року (сплата до 20.10.2018 року) у сумі 2457,18 грн.

Не погодившись із вказаною вимогою про сплату боргу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI) та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI ).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Вищенаведене узгоджене із правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, адміністративне провадження №К/9901/25355/19.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів того, що позивач здійснював підприємницьку діяльність згідно із видами діяльності зазначеними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та доказів отримання позивачем доходів від провадження такої господарської діяльності. Даний факт також підтверджується поясненнями наданими позивачем у судовому засіданні.

Крім того, факт перебування особи на обліку в органах податкової служби не змінює вищенаведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі фізичних осіб-підприємців або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

При цьому єдиною метою збору єдиного внеску є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач сплачував єдиний внесок за здійснення адвокатської діяльності, то в такому випадку мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягнута за рахунок сплати позивачем єдиного внеску як самозайнятою особою, що виключає його обов`язок по сплаті єдиного внеску як фізичної особи-підприємця.

Інше ж застосування відповідачем норм Закону №2464-VI спричиняє подвійну сплату єдиного внеску ОСОБА_1 , що в свою чергу суперечить меті запровадження державою консолідованого страхового внеску.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

При розгляді даної справи, суд приймає до уваги наявність рішень, якими відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30760-17 за попередні періоди, однак вважає за необхідне зазначити, що вказані рішення набрали законної сили до винесення Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постанови від 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, адміністративне провадження №К/9901/25355/19.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10 січня 2019 року № Ф-30760-17 на суму 14181,42 грн, не відповідає встановленим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту, шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, відтак позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС України від 10 січня 2019 року № Ф-30760-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Головне управління ДПС у Тернопільській області (вул. Білецька,1, м.Тернопіль, 46003, ).

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.