Справа № 440/4011/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4011/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представника позивача Гриценко С.В.,

представників відповідача Озацької О.В., Міроненко В.В., Красножон М.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що за результатами планової перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року. Вважає вищевказані рішення протиправними, оскільки відповідачем під час перевірки не було враховано, що відповідно до умов контракту № 1/2015 року від 18.05.2015 року днем повернення кредиту вважається день повної сплати позичальником кредитодавцеві усієї заборгованості за кредитом на рахунок кредитодавця (Республіка Кіпр). Згідно пункту 5.2 вказаного контракту сплата позичальником процентів за користування кредитом здійснюється щоквартально не пізніше п`ятого операційного банківського дня, наступного за останнім календарним днем облікового кварталу, або в день повернення кредиту на поточний рахунок кредитодавця. Також, 04.07.2019 року сторонами контракту укладено додаткову угоду № 1/1, в якій зазначено строк повернення кредиту до 01.09.2019 року. Додаткова угода № 1/1 від 04.07.2019 року станом на 25.07.2019 року зареєстрована в НБУ та нею також підтверджується правомірність нарахування 9% річних за користування кредитними коштами з дати отримання коштів до моменту їх повернення. Вважає неправомірним коригування доходів та витрат відповідних курсових різниць на відсотки за період з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року. Також, позивач вважає неправомірною вимогу щодо збільшення фінансового результату по рядку 3.1.7 додатку РІ на 30 % вартості послуг, посилаючись на підпункт 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України, оскільки оподаткування процентів за борговими зобов`язаннями регулюється нормами пунктів 140.1 - 140.3 статті 140 Податкового кодексу України. Зазначав, що оскільки сума боргових зобов`язань за отриманими кредитами не перевищує у 3,5 рази суму власного капіталу, проценти нараховані нерезиденту, коригуванню не підлягають. З приводу нарахування відповідачем податку на доходи нерезидентів за ставкою 15 % по операціях за зовнішньоекономічними контрактами з ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ) зазначав, що підпункт 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України не містить положень щодо визначення як доходів нерезидента плати експедитору за послуг з перевезення, яка йому не належить, та є компенсацією наданих послуг. Крім того, зауважував, що підпункт "й" підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України виводить з під оподаткування не лише виручку, а і будь - які види компенсації товарів, робіт, послуг нерезиденту.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4011/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

26.11.2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду від представника Офісу великих платників податків ДФС надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначав, що за результатами документальної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" встановлені порушення вимог підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 103.9 статті 103, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 137.3 статті 137, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено податок на прибуток на загальну суму 1 263 787 грн.; не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи нерезидентів за ставкою 15% на суму 3 569 230 грн.; не подано до податкового органу розрахунки (звіти) податкових зобовязань (додаток ПН) по нерезидентах: ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ). Порушення встановлені у зв`язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" невірно відображені у бухгалтерському обліку відсотки та курсові різниці на такі відсотки за період з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року за кредитним контрактом від 18.05.2015 року № 1/2015, оскільки термін використання позивачем кредитних коштів та нарахування 9,0 % річних закінчився 31.05.2016 року. Також, позивачем не було збільшено фінансовий результат по рядку 3.1.7 додатку РІ на суму 30 % від нарахованих процентів за операціями із залучення коштів від компанії MEGLIANDI INTERPRISES LTD за перевіряємий період у сумі 7 827 239,64 грн. Крім того, позивач здійснив виплату доходів на користь нерезидентів ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ) за договорами на транспортно - експедиційне обслуговування вантажів без утримання та сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів за ставкою 15% , що є порушення, оскільки контрагенти позивача не є бенефіціарними отримувачами таких доходів (фактично є посередниками), тому відповідно до статті 103 Податкового кодексу України не мав права на застосування пільгового оподаткування згідно з правилами міжнародних договорів між Великобританією та Україною, а також між ОАЕ та Україною.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Заслухавши вступне слово представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ", , зареєстроване як юридична особа 25.06.2001 року та з 01.01.2016 року перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків ДФС /том 1, а.с. 17, 114/.

З 23.04.2019 року по 01.07.2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, про що складений акт від 08.07.2019 року № 52/28-10-50-16-07/31577685 /том 1, а.с. 111-143; том 2 а.с. 1-78/.

Перевіркою встановлено порушення: - підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України; Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318; пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 263 787 грн.; - пункту 137.3 статті 137, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, в результаті чого при виплаті на користь нерезидентів доходу з джерелом походження з України у вигляді інших доходів у розмірі 23 794 868 грн. не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи нерезидентів за ставкою 15% на суму 3 569 230 грн.; - пункту 103.9 статті 103, підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, в результаті чого до декларації з податку на прибуток підприємства не подано розрахунки (звіти) податкових зобов`язань (додаток ПН) по нерезидентах.

На підставі акту перевірки від 08.07.2019 року № 52/28-10-50-16-07/31577685 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 05.08.2019 року прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 579 733,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 1 263 787 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 315 946,75 грн. /том 1, а.с.23/;

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 6 089 972 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 3 494 092 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 2 595 880 грн. /том 1, а.с.25/;

- № , яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1530,00 грн. /том 1, а.с.28/.

Позивач не погодився із вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до акту перевірки від 08.07.2019 року № 52/28-10-50-16-07/31577685 перевіркою повноти декларування Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" показників рядка 02 декларацій "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" встановлено заниження всього на загальну суму 4 672 869,37 грн., оскільки відсотки та курсові різниці на такі відсотки за період з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року відображені підприємством у бухгалтерському обліку неправомірно /том 1, а.с. 121-126/.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" (Позичальник) укладений кредитний контракт з компанією MEGLIANDI INTERPRISES LTD (Кредитодавець) № 1/2015 від 18.05.2015 року /том 1 а.с. 61-65/.

За умовами вказаного контракту Кредитодавець надає Позичальнику кредит (кредитні кошти) в розмірі 1000000,00 дол. США в строк з 03.06.2015 року до 31.05.2016 року для поповнення обігових коштів (придбання сільськогосподарської продукції, основних засобів, оплати транспортних, митних зборів та послуг, виплата заробітної плати, погашення заборгованості, здійснення страхових платежів, сплата податків та інших обов`язкових платежів, рефінансування поточних кредитів, оплати інших поточних виробничих потреб, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити 9,0 % (процентів) річних, на умовах передбачених Контрактом. (пункт 1.1 Контракту).

Згідно пункту 3.1 сторони контракту узгодили, що строк повернення кредиту здійснюється в період з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, але максимальний строк повернення кредиту не пізніше 31 травня 2016 року.

Днем повернення кредиту вважається день повної сплати Позичальником Кредитодавцеві усієї заборгованості за кредитом на рахунок Кредитодавця (пункт 2.4 Контракту).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється Кредитодавцем з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці 9у році умовно 360 днів), процентної ставки, передбаченої пунктом 1.1 Контракту. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважається одним днем, тобто враховується день надання кредиту і не враховується день його погашення (пункт 5.1 Контаркту).

Сплата Позичальником процентів за користування кредитом може здійснюватися щоквартально, не пізніше п`ятого операційного банківського дня, наступного за останнім календарним днем облікового кварталу, або в день повернення кредиту на поточний рахунок Кредитодавця (пункт 5.2 Контракту).

За користування кредитом понад строку, вказаного у пункті 1.1 Контракту, Кредитодавець нараховує, а Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1 процента річних від суми, якою Позичальник користується понад встановлений контрактом термін (пункт 5.3 Контракту).

Згідно з підпунктом 14.1.206 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

До процентів включаються, зокрема, платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.

Пунктом 27 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16, прямо передбачено, що до фінансових витрат відносяться витрати на проценти (за користування кредитами отриманими, за облігаціями випущеними, за фінансовою орендою тощо) та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включаються до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 «Фінансові витрати».

Таким чином, оскільки у звітних періодах позивачем не було повернуто всієї суми кредиту ним було правомірно нараховано процент за користування кредитом згідно умов пункту 1.1 Контракту виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком.

Положення пункту 5.3 Контракту містить додатковий обов`язок позичальника щодо сплати процентів в розмірі 0,1 процента річних від суми, якою Позичальник користується понад встановлений контрактом термін.

Також, сторонами Контракту було укладено додаткову угоду № 1/1 до Кредитного контракту № 1/2015 від 18.05.2015 року, якою було змінено строк повернення кредиту, про що було внесено зміни до облікового запису 25.07.2019 року.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на застосування постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, оскільки вона стосується інших спірних правовідносин, а згідно умов пункту 6.1 Контракту регулюючим законодавством контракту є законодавство Республіки Кіпр.

Враховуючи вищевикладене, висновки відповідача про невірне відображення позивачем у бухгалтерському обліку відсотків та курсових різниць на такі відсотки за період з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року за кредитним контрактом від 18.05.2015 року № 1/2015 не знайшли свого підтвердження.

Також, перевіркою встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" у звітних періодах здійснювало нарахування плати у вигляді процентів - плата за використання кредитних коштів, позичених у юридичної пов`язаної особи - нерезидента, яка зареєстрована в державі (території) з низьким рівнем оподаткування (Кіпр).

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" уклало кредитні контракти з компанією MEGLIANDI INTERPRISES LTD (Кредитодавець) № 1/2015 від 18.05.2015 року, № 1/2009 від 14.10.2009 року. /том 2, а.с. 139-153/.

За даними перевірки відповідно до наданих платіжних документів та відомостей по рахунках бухгалтерського облік у заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" перед компанією MEGLIANDI INTERPRISES LTD:

- по кредитному контракту № 1/2009 від 14.10.2009 року: - станом на 01.01.2016 року становить (1 251 367,19 $) 30 033 647,94 гр. (Кт 506 Інші довгострокові займи в іноземній валюті); - станом на 31.12.2018 року становить (1 251 367,19 $) 34 648 185,95 грн. (Кт 506 Інші довгострокові займи в іноземній валюті);

- по кредитному контакту № 1/2015 від 18.05.2015 року: - станом на 01.01.2016 року становить (728 500,00 $) 17 484 485,91 грн. (Кт 607 Інші короткострокові кошти в іноземній валюті); - станом на 31.12.2018 року становить (728 500,00 $) 20 170 900,32 грн.(Кт 607 Інші короткострокові кошти в іноземній валюті).

Згідно даних бухгалтерських довідок Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" нараховано проценти за користування кредитними коштами компанії MEGLIANDI INTERPRISES LTD: по кредитному контракту № 1/2009 від 14.10.2009 року - 7 118 008,75 грн.; - по кредитному контракту № 1/2015 від 18.05.2015 року - 5 327 799,44 грн. /том 3 , а.с. 50-61/.

На думку відповідача позивачем в порушення підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України не було збільшено фінансовий результат по рядку 3.1.7 додатку РІ на суму 30 % від нарахованих процентів за операціями із залучення коштів від компанії MEGLIANDI INTERPRISES LTD за перевіряємий період у сумі 7 827 239,64 грн.

З цього приводу суд зазначає, що згідно підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01.01.2016 року) для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є:

а) господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України (підпункт 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.

Вказані господарські операції визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (в редакції, яка діє з 01.01.2017 року) контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме: а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів; в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав; г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (в редакції, яка діє з 01.01.2017 року) господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Враховуючи, що обсяги господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" та компанією MEGLIANDI INTERPRISES LTD по кредитним договорам № 1/2015 від 18.05.2015 року, № 1/2009 від 14.10.2009 року не перевищили вище встановлених норм у звітних періодах, вищевказані операції не є контрольованим, що не заперечується відповідачем.

До податкових різниць, які коригують фінансовий результат до оподаткування, належать різниці, що виникають по операціях з нерезидентами з придбання (продажу) товарів, робіт, послуг.

Так, відповідно до підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних, зокрема, у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.

Пунктом 140.2 статті 140 Податкового кодексу України передбачено, що для платника податку, у якого сума боргових зобов`язань, визначених в пункті 140.1 цієї статті, що виникли за операціями з пов`язаними особами - нерезидентами, перевищує суму власного капіталу більш ніж в 3, 5 рази (для фінансових установ та компаній, що займаються виключно лізинговою діяльністю, більш ніж в 10 разів), фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов`язаннями, що виникли за операціями з пов`язаними особами - нерезидентами, над 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів.

Таким чином, операції, пов`язані з процентними витратами за борговими зобов`язаннями перед нерезидентом - пов`язаною особою відображаються за спеціальними правилами, встановленими пунктом 140.2 статті 140 Податкового кодексу України.

Відповідно пункту 6.2 статті 6 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" статутний капітал Товариства складається з вартості вкладу його учасника, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю МЕГЛІАНДІ ЕНТЕРПРАЙЗИЗ ЛТД у розмірі 350 000 грн., /том 5, а.с.34/, тобто позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю МЕГЛІАНДІ ЕНТЕРПРАЙЗИЗ ЛТД у перевіряємому періоді були пов`язаними особами.

Згідно розрахунків щодо перевищення суми боргових зобов`язань, що виникли за операціями з пов`язаними особами - нерезидентами, суми власного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ", сума перевищення склала: за 1 квартал 2016 року 54747/32238=1,7; за 1 півріччя 2016 року 53166/36478=1,5; за 9 місяців 2016 року 54669/38966=1,4; за 2016 рік 56620/44027=1,3; за 1 квартал 2017 року 61575/56729=1,08; за 1 півріччя 2017 року 61076/59017=1,03, тобто менше ніж у 3,5 рази /том 3, а.с. 38-49/.

Таким чином, в період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року нараховані відсотки по отриманим кредитам згідно кредитних договорів № 1/2015 від 18.05.2015 року, № 1/2009 від 14.10.2009 року не перевищували меж, встановлених пунктом 140.2 статті 140 Податкового кодексу України.

Крім того, згідно абзацу 5 підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Представник позивача наголошував, що в спірний період операції отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів регулювались Положенням про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженим постановою Національного банку України від 17.06.2004 року № 270, та постановою Національного банк України від 03.08.2004 року № 363 "Про встановлення процентних ставок за зовнішніми запозиченнями резидентів", відповідно до яких позивачем визначалась процента ставка по кредитам та подавались звіти до регулятора /том 3, а.с. 75, том 4, а.с. 90- 250, том 5, а.с. 1-22/.

Так, згідно абзацу першого пункту 1.10 глави 1 розділу 1 Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженим постановою Національного банку України від 17.06.2004 року № 270, Національний банк установлює окремим нормативно-правовим актом максимальні значення процентної ставки (процентна ставка з урахуванням комісій, неустойки та інших установлених договором зборів, платежів, санкцій за неналежне виконання договору) за договорами (далі - максимальні процентні ставки) з урахуванням виду валюти кредиту, типу процентної ставки, строку користування кредитними коштами за договором. Дотримання резидентами-позичальниками максимальних процентних ставок під час визначення умов договорів та проведення на їх підставі операцій є обов`язковим.

Згідно пункту 1 постанови Національного банку України від 03.08.2004 року № 363 "Про встановлення процентних ставок за зовнішніми запозиченнями резидентів" враховуючи вартість запозичень на міжнародних фінансових ринках, установлено такі максимальні розміри процентних ставок (з урахуванням комісій, неустойки та інших зборів, установлених відповідними договорами) для короткострокових, середньострокових та довгострокових запозичень, за якими резиденти мають здійснювати зовнішні запозичення у вигляді кредитів, позик в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року N 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року N 269) (далі - Класифікатор), а саме: для фіксованої процентної ставки: зі строками запозичень до 1 року - не вище 9,8 % річних; зі строками запозичень від 1 до 3 років - не вище 10 % річних; зі строками запозичень понад 3 роки - не вище 11 % річних; для плаваючої процентної ставки: ставка LIBOR для тримісячних депозитів у доларах США плюс 750 базисних пунктів.

Згідно умов кредитних договорів № 1/2015 від 18.05.2015 року, № 1/2009 від 14.10.2009 року, укладених Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" та компанією MEGLIANDI INTERPRISES LTD, процентні ставки встановлені у розмірі 9,0% річних, тобто розмір процентної ставки не перевищував максимального значення процентної ставки, встановленої Національним банком України, а тому суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про те, що вказані операції відповідали принципу "витягнутої руки" .

В свою чергу, під час розгляду справи в суді представниками відповідача не надано розрахунку щодо розміру процентної ставки по кредиту, з яким платник податків, на їх думку, мав би здійснювати порівняння та джерела походження такої інформації, що також спростовує твердження контролюючого органу про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України.

З проводу доводів представників відповідача щодо здійснення виплати доходів на користь нерезидентів ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ) за договорами на транспортно - експедиційне обслуговування вантажів без утримання та сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів за ставкою 15% суд зазначає наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" укладено договір на транспортно - експедиційне обслуговування з компанією ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC від 14.09.2015 року № OSS-000663/15, предметом якого є організація перевезення імпортних, експортних та транзитних вантажів морським, залізничним та автомобільним транспортом в міжнародному сполученні /том 3, а.с.92/.

На підтвердження виконаних послуг наданий акт виконаних робі (послуг) з експедирування № 204340 /том 3, а.с.96/.

01.10.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" укладено договір на транспортно - експедиційне обслуговування з компанією ALPHACOSTA INC № АС, предметом якого є вчинення експедитором операцій по транспортно - експедиційному обслуговуванню вантажів різними видами транспорту /том 3, а.с.97-103/.

01.08.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" укладено договір на транспортно - експедиційне обслуговування з компанією ALPHACOSTA MANAGMENT LP № АСM, предметом якого є вчинення експедитором операцій по транспортно - експедиційному обслуговуванню вантажів різними видами транспорту /том 3, а.с.137-144/.

На підтвердження виконаних послуг надані акти приймання - передачі послуг з транспортно - експедиційного обслуговування /том 3, а.с. 104-136, 162-236/.

На підтвердження оплати наданих послуг представником позивача надані суду копії платіжних доручень в іноземній валюті /том 4, а.с. 19-89/.

Відповідачем не ставиться під сумнів реальність вчинених господарських операцій.

Також згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" № 299 від 24.06.2019 року нерезиденти ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ) забезпечували організацію міжнародного перевезення вантажів із залученням третіх осіб, що не заперечувалось представниками відповідача.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган, зокрема, дійшов висновку про те, що у порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, при виплаті доходу нерезидентам, платник не утримував податок з доходів нерезидентів у загальній сумі 3 569 230 грн.

Згідно з частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Приписами частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Відповідно до положень підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з підпунктом 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення, а також крім субсидій для повернення частини кваліфікованих витрат, передбачених Законом України "Про державну підтримку кінематографії в Україні".

Суд зазначає, що договір транспортного експедирування не є тотожним договору перевезення, а виплата позивачем доходу нерезиденту є оплатою транспортно-експедиційних послуг, які за своєю природою є посередницькими послугами та не можуть підпадати під поняття фрахт.

Таким чином, керуючись вищевказаною нормою Податкового кодексу України, якою передбачено, що оподаткуванню підлягають всі доходи на користь нерезидента, перелічені у підпункті 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, які не пов`язані з компенсацією вартості товарів, виконаних робіт, послуг, та з урахуванням того, що виплати, здійснені позивачем нерезидентам: ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ), відбулись у зв`язку з компенсацією вартості наданих останніми послуг, суд приходить до висновку, що під час здійснення таких виплат позивачем правомірно не обчислено податок на прибуток іноземних юридичних осіб.

Крім того, з огляду на необґрунтованість висновків контролюючого органу стосовно того, що виплати по господарським операціям з ALPHACOSTA MANAGMENT LP (Великобританія), ALPHACOSTA INC (Панама), ODYSSEY SHIPPING SERVICES LLC (ОАЕ) мали оподатковуватись податком на прибуток іноземних юридичних осіб, суд вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку про наявність у позивача обов`язку подавати до контролюючого органу додаток ПН до податкової декларації податку на прибуток підприємств.

Відповідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності податкових повідомлень - рішень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

На підставі частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210,00 грн. стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ".

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" (38521, Полтавська область, Диканський район, с. Чернечий Яр, вул. Садова, 4; ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11; ) про скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року; № від 05.08.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" (38521, Полтавська область, Диканський район, с. Чернечий Яр, вул. Садова, 4; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.02.2020 року.

Головуючий суддя А.Б. Головко