Справа № 1.380.2019.006996
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.006996
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; ), із вимогами:

-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 2300/03.11-32 від 11.06.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за списком №2 (лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №2996/0311-36 від 20.06.2019);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з моменту настання відповідних правових підстав.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. Рішенням від 11.06.2019 № 2300/03.11-32 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком по списку № 2 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю правових підстав. У рішенні відповідач зазначив, що не має підстав, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2, оскільки пільговий стаж не підтверджується первинними документами, а це є умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає вищезазначене рішення відповідача протиправними, оскільки стаж роботи на посаді, що дає право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується записами у трудовій книжці, наказ ВО «Пластмасфурнітура» про прийняття на роботу від 13.10.1989 № 547, наказ ВО «Пластмасфурнітура» про переведення на іншу роботу від 24.01.1992 № 71 к, наказ ВО «Пластмасфурнітура» про присвоєння професій та розрядів робітникам від 24.05.1992 № 219 к, особова картка форми № Т-2, довідка ПАТ «Галичфарм» від 01.11.2016 № 9 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідка ВО «Пластмасфурнітура» № 198 від 04.03.98, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії за списком 2, архівна довідка Державного архіву Львівської області № М- 24290 від 28.12.2016. Позивач зазначає, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2. У зв`язку з чим позивач звернулася з означеним позовом до суду, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

На адресу суду 23.01.2020 за вх. № 3978 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказує, що долученими до заяви позивачем документами не було підтверджено факту роботи заявника на посадах, які дають право зарахувати період роботи до пільгового стажу. Крім того, зазначає, що при призначені пенсії за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації. Таким чином, рішенням від 11.06.2019 № 2300/03.11-32 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком по списку № 2 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

11.06.2019 за № 2300/03.11-32 рішенням комісії з питань призначення та перерахунків пенсій відмовлено у призначені пенсії за віком по списку №2, відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 10 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.06.2019 № 2396/03.11-36 відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів трудової книжки, ОСОБА_1 прийнята на роботу на Львівському хіміко-фармацевтичному заводі (потім -ПАТ «Галичфарм») ученицею фасувальницею 24.09.1984, з 30.12.1984 по 01.08.1988 працювала на цьому підприємстві

фасувальницею, з 01.08.1988 по 09.10.1989 працювала укладальником-пакувальником, з 13.10.1989 по 16.01.1992 працювала комірником ВО «Пластмасфурнітура», з 16.01.1992 року по 02.03.1998 року працювала ливарником пластмас ВО «Пластмасфурнітура», з 13.05.2003 по 11.07.2003 працювала на ВАТ «Львівський холодокомбінат», з 18.03.2008 року по 18.04. 2008 - працювала на ВАТ «Львівський холодокомбінат», з 25.08.2009 року і по сьогодні працює у США № 97 м. Львова (а.с.8-9).

Не погоджуючись з викладеною в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 2300/03.11-32 від 11.06.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за списком №2, позицією суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з цим позовом до суду та зазначає, що правомірно претендує на пільгову пенсію.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі по тексту - Закон №1058).

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В силу частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМ України № 637 від 12 серпня 1993 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки №1 та №2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року- застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

Так, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , прийнята на роботу на Львівському хіміко-фармацевтичному заводі (потім - ПАТ «Галичфарм») ученицею фасувальницею 24.09.1984, з 30.12.1984 по 01.08.1988 працювала на цьому підприємстві фасувальницею, з 01.08.1988 по 09.10.1989 працювала укладальником-пакувальником, з 13.10.1989 по 16.01.1992 працювала комірником ВО «Пластмасфурнітура», з 16.01.1992 року по 02.03.1998 року працювала ливарником пластмас ВО «Пластмасфурнітура», з 13.05.2003 по 11.07.2003 працювала на ВАТ «Львівський холодокомбінат», з 18.03.2008 року по 18.04. 2008 - працювала на ВАТ «Львівський холодокомбінат», з 25.08.2009 року і по сьогодні працює у США № 97 м. Львова.

Суд встановив, що разом із заявою про призначення пенсії за Списком №2 позивач подала такі документи: трудову книжку НОМЕР_2 ; наказ ВО «Пластмасфурнітура» про прийняття на роботу від 13.10.1989 № 547, наказ ВО «Пластмасфурнітура» про переведення на іншу роботу від 24.01.1992 № 71 к, наказ ВО «Пластмасфурнітура» про присвоєння професій та розрядів робітникам від 24.05.1992 № 219 к, особова картка форми № Т-2, довідка ПАТ «Галичфарм» від 01.11.2016 № 9 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідка ВО «Пластмасфурнітура» № 198 від 04.03.98, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії за списком 2, архівна довідка Державного архіву Львівської області № М- 24290 від 28.12.2016.

Відповідно до вимог чинного законодавства позивач надала оформлену трудову книжку, в якій є відповідні записи про переведення та присвоєння кваліфікації. Державний архів Львівської області повідомив позивача листом, що в документах АТЗТ «Пластмасфурнітура», у відомостях нарахування заробітку значиться, що за період з 1992 по 1998 роки наказів про результати проведення атестації робочих місць, висновків про атестацію, відомостей про 5-ти чи 6-ти денний робочий тиждень, записок про надання відпусток та наказу про з роботи не виявлено (а.с.37).

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначеному підприємству. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останньої за відповідними посадами. Записи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають. За наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пільгової пенсії за віком і не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 .

Отже, право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування позивача на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2.

Таким чином, згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 , наказу ВО «Пластмасфурнітура» про прийняття на роботу від 13.10.1989 № 547, наказу ВО «Пластмасфурнітура» про переведення на іншу роботу від 24.01.1992 № 71 к, наказу ВО «Пластмасфурнітура» про присвоєння професій та розрядів робітникам від 24.05.1992 № 219 к, особова картка форми № Т-2, довідка ПАТ «Галичфарм» від 01.11.2016 № 9 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідка ВО «Пластмасфурнітура» № 198 від 04.03.98, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії за списком 2, архівна довідка Державного архіву Львівської області № М- 24290 від 28.12.2016, які надавались позивачем до заяви про нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, суд прийшов до висновку, що у позивача є підстави, які підтвердженні належними доказами для отримання пільгової пенсії за списком 2.

Згідно наданих позивачем документів про її роботу на Львівському хіміко-фармацевтичному заводі, який перейменовано на ПАТ «Галичфарм», а згодом на Львівське виробниче об`єднання «Пластмасфурнітура» судом встановлено, що позивач працювала на посадах з шкідливими умовами праці.

Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дані записів зроблених в трудовій книжці позивача та підтверджені довідкою від 04.03.98 № 198 є підставою для зарахування періоду роботи на посаді ливарник пластмас з 16.01.1992 року по 02.03.1998 на Львівському виробничому об`єднанні «Пластмасфурнітура».

Крім того, відповідач у відзиві не заперечує, що протягом періоду з 30.12.1984 по 01.08.1988, а також періоду з 01.08.1988 по 09.10.1989 позивач виконувала роботи, які передбачувані Списком 2.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на неможливість зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу, оскільки не дотримано та не можливо підтвердити первинними документами умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, відповідач діяв необґрунтовано.

Однак, суд зауважує, що відсутність підприємства та не передання ним документів до архівної установи не є тим фактом, що у підсумку призводить до висновку про відсутність у особи стажу для призначення пільгової пенсії.

Більше того, відповідно до п. 4.2. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зі змінами "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" При прийманні документів орган, що призначає пенсію:1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, зазначена вище норма передбачає не безумовний обов`язок органу пенсійного фонду проводити зустрічну перевірку поданих особою документів на призначення пенсії, а лише надає органу пенсійного фонду таке право, яке, очевидно, може бути реалізоване, якщо є достатні підстави сумніватися у достовірності, неповноті тощо документів, які подає особа при зверненні за призначенням пенсії.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено будь-яких дефектів щодо оформлення заяви позивачем, невідповідності викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, дефектів змісту чи неналежного оформлення наданих документів, а також не виявлено розбіжностей (невідповідностей) у документах, які позивачем подано для призначення пенсії.

Щодо дати, з якої необхідно призначити пенсію позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Оскільки позивач звернувся до відповідача тому пенсія має бути призначена йому з цієї дати.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. Таким чином інформація, яка міститься в копії трудової книжки про пільговий стаж позивача є достатньою для його врахування при призначення пільгової пенсії позивачу.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Разом з тим, судом встановлено, що у ОСОБА_1 достатній пільговий стаж, який необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, для належного захисту порушеного конституційного права позивача на соціальний захист, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на пільгових умовах за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2 з моменту звернення з заявою про призначення такої пенсії.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу частини другої статті 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області .

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,- задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м.Львів, вул. Митрополита Андрея,10, ) № 2300/03.11-32 від 11.06.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком за списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10, ) призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на пільгових умовах за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2 з моменту звернення з заявою про призначення такої пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.