Справа № 640/20442/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Київ № 640/20442/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (надалі - відповідач 1), адреса: 01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - відповідач 2), адреса: 01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач 3), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 (надалі - третя особа), адреса: АДРЕСА_3 , в якій позивач, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить:

- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича протиправною;

- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича протиправною;

- визнати бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича перерахувати з поточного рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , який відкрито 23 вересня 2014 року згідно договору №006-28570-230914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», грошові кошти у сумі 3700 доларів США, що еквівалентно 99375,02 грн, але не більше суми, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , на поточний рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито згідно договору №007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 17 лютого 2015 року у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування з рахунку № НОМЕР_2 , який відкрито на підставі договору №007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 17 лютого 2015 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» () за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 17 лютого 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування валютних цінностей (грошових коштів) від 17 лютого 2015 року, позивачу подаровано кошти у сумі 3700,00 доларів США, які знаходились на його поточному рахунку № НОМЕР_1 в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

17 лютого 2015 року між позивачем та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір №007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, на підставі якого банком було відкрито позивачу поточний рахунок № НОМЕР_2 .

18 лютого 2015 року позивач звернувся до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з заявою, в якій просив перерахувати з поточного рахунку дарувальника № НОМЕР_1 на його ім`я валютні кошти у сумі 3700,00 доларів США, також на адресу банку дарувальником було направлено заяву про перерахування з його поточного рахунку на поточний рахунок позивача суму у розмірі 3700,00 доларів США.

В подальшому позивачу стало відомо, що банк не виконав обов`язку по перерахуванню коштів на підставі поданих заяв.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації.

За доводами позивача, банк мав перерахувати грошові кошти на його поточний рахунок не пізніше 28 лютого 2015 року, проте, оскільки таких дій банком вчинено не було, дії по перерахуванню коштів мала вчинити уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Позивач, як зазначено у позовній заяві, неодноразово звертався до уповноваженої особи Фонду з приводу перерахування грошових коштів на його поточний рахунок, включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, проте, відповіді на свої звернення не отримав від уповноваженої особи Фонду не отримав.

При цьому, позивач також вказує на те, що неуповноважені особи банку, до яких він не звертався, листами від 30 березня 2015 року, від 06 квітня 2015 року, від 12 травня 2015 року, від 04 серпня 2015 року та від 09 листопада 2015 року інформували позивача про те, що виплати будуть проводитись згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та про те, що банк не надавав письмової згоди на відступлення права вимоги, а тому Фонд проводить детальний аналіз депозитного портфелю в частині здійснення виплат грошових коштів, а про прийняті рішення щодо виплат позивача буде проінформовано додатково.

Як вважає позивач, така бездіяльність Уповноваженої особи Фонду, яка полягала у ненаданні відповіді на його звернення, неперерахуванні коштів та невключенні позивача до переліку вкладників свідчить про не виконання обов`язку з надання відповіді за звернення, не перерахування коштів та, відповідно, вчинення бездіяльності стосовно включення позивача до реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 жовтня 2015 року прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку - Кадирова Владислава Володимировича строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно, в подальшому, строки здійснення процедури ліквідації банку було продовжено.

За твердженнями позивача, Кадиров В.В. , як уповноважена особа Фонду, продовжував свою бездіяльність й після початку процедури ліквідації банку.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві послався й на те, що у зв`язку з невиплатою йому грошових коштів та невключенням до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивач звернувся до суду та заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №758/1547/15-ц від 13 липня 2016 року, яке залишено без змін на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, позовні вимоги позивача були задоволені, зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перерахувати з поточного рахунку ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 3700,00 доларів США, що еквівалентно 99375,02 грн, але не більше суми, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок, відкритий на ім`я позивача, а також зобов`язано уповноважену особу Фонду включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та відшкодувати кошти за договором відповідно до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09 серпня 2012 року.

Постановою Верховного Суду від 10 серпня 2019 року, рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року скасовані, провадження у справі закрито з підстав порушення правил юрисдикції, у зв`язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 3 у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач не є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов`язку щодо включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами та відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Враховуючи викладені вище обставини, представник відповідача 3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача 3, викладеними у відзиві на позовну заяву, представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній послався на те, що позивач є саме вкладником публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», а тому має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач 1, відповідач 2 відзиву на позовну заяву, а третя особа - письмових пояснень на позовну заяву не надали з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Судом встановлено, що 17 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір №007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (Т.1, арк. 18), відповідно до умов якого банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США. Відомостей щодо розміщення на вказаному рахунку грошових коштів матеріали справи не містять.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2015 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний) укладено договір дарування валютних цінностей (грошових коштів), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №138, відповідно до умов якого дарувальний передав безоплатно у власність обдаровуваному, а обдаровуваний прийняв у дар від дарувальника валютні цінності (грошові кошти) у сумі 3700,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на момент підписання цього договору становить 97527,24 грн, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому 23 вересня 2014 року згідно договору 006-28570-230914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (пункт 1 договору) (Т.1, арк. 16-17).

18 лютого 2015 року сторонами договору на адресу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» направлено заяви на перерахування коштів згідно договору дарування, в яких ОСОБА_2 просив перерахувати з його поточного рахунку валютні кошти у сумі 3700,00 доларів США на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , а останній, в свою чергу, також просив перерахувати ці грошові кошти з поточного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , на поточний рахунок, відкритий на його ім`я (Т.1, арк. 19,20,21).

В подальшому, як вбачається з наданих суду копій відповідей на звернення ОСОБА_1 , останнього листами від 30 березня 2015 року №05-2923564, від 06 квітня 2015 року №05-2933466, від 12 травня 2015 року №05-2865654, від 04 серпня 2015 року №05-3050458,від 09 листопада 2015 року №05-3165526 повідомлялось, у тому числі, про те, що клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди банку та про те, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації, яку здійснює Уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Т. 1, арк. 22,23,24,25-26,27-28).

У відповідності до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/1775-1127-u-pat-delta-bank-zaprovadgeno-tymchasovu-administraciyu).

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 03 серпня 2015 року №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. до 02 жовтня 2015 року включно (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/2117-1491-oholoshennya-pro-prodovgennya-tymchasovoi-administracii-v-at-delta-bank).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, строк здійснення процедури ліквідації та делегування повноважень ліквідатора Банку продовжено до 04 жовтня 2019 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року №619 та в подальшому до 04 жовтня 2020 року на підставі рішення від 04 квітня 2019 року № 772 (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/2479-oholoshennia-pro-pochatok-protsedury-likvidatsii-publichnoho-aktsionernoho-tovarystva-delta-bank-ta-delehuvannia-povnovazhen-likvidatora-banku, http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/9637-prodovzheno-likvidatsiiu-at-delta-bank, http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/42185-prodovzheno-strok-zdiisnennia-protsedury-likvidatsii-at-delta-bank).

Крім того, суд звертає увагу, що на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року.

Вказані обставини визнаються судом загальновідомими, а тому на підставі частини 3 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.

Вважаючи протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб й Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, як наслідок, не включення даних про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб й невиплату відшкодування за вкладом, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI).

За визначенням Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 частини 1 статті 2 цього ж Закону передбачено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У відповідності до частин 1-3 статті 1068 ЦК України Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493 Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Тобто, поточні та вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особа (клієнта Банку) за умови надання відповідних документів, можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази наявності на поточному рахунку ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3700,00 доларів США, проте, наявні докази щодо того, вказані грошові кошти станом на лютий 2015 року були розміщені на рахунку ОСОБА_2 , при цьому, доказів щодо зміни власника саме рахунків, на яких розміщені грошові кошти у сумі 3700,00 доларів США позивачем суду надано не було.

Тому, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що після укладення договору дарування валютних цінностей (грошових коштів) від 17 лютого 2015 року, позивач набув статусу вкладника в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не є вкладником ПАТ «Дельта Банк» в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», а також Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка полягає у невключенні відомостей про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та невиплаті такого відшкодування, зобов`язанні Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перерахувати грошові кошти з поточного рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_2 , на поточний рахунок, відкритий на ім`я позивача, суд зазначає про їх безпідставність, оскільки матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено розміщення цих грошових коштів на рахунку ОСОБА_2 станом на день розгляду даної адміністративної справи по суті, більш того матеріалами справи також не підтверджується, що умови укладеного договору дарування від 17 лютого 2015 року передбачають обов`язок банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» для здійснення виплат коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог з огляду на наступне:

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з нормами статті 27 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в свою чергу, формує загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Тобто, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Судом встановлено, що позивач не є вкладником ПАТ «Дельта Банк» у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» правомірно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов`язку щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до приписів частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Статтею 49 того Закону передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Фонд зобов`язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

З наданих суду копій документів вбачається, що позивачу було роз`яснено право на звернення до Уповноваженої особи Фонду з відповідною заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, як особою, яка має документально підтверджені вимоги до Банку (кредитором Банку), що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова