Справа № 520/12993/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р. справа №520/12993/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Пивоварова В.В.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Центрального управління ГУ ДПС у Харківській області № від 19.11.2019 року про застосування штрафних санкцій у сумі 5643,83 грн. та нарахування пені у сумі 10673,54 грн, загалом на суму 16317,37 грн. - повністю.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вважає визначені в оскаржуваному рішенні грошові зобов`язання проведені відповідачем нарахування сум штрафу і пені із посиланням па ч.10, п. 2 ч. 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» безпідставними, а рішення протиправним, прийнятим із грубим порушення актів законодавства України, всупереч дійсним обставинам справи, таким, що порушує права і законні інтереси позивача, та таким, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з інтегрованої картки платника податків та зборів та зборів ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації "71040000" (ЄСВ "за себе") станом на 31.12.2015 обліковується заборгованість у розмірі 8877,92 грн. З приводу вказаної заборгованості відповідач зазначив, що 30.04.2015 позивачем подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік, в якому визначено суму нарахованого єдиного внеску в розмірі 8877,92 грн. Вказана сума протягом року не сплачувалась.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що з розрахунків відповідача, викладених у відзиві і додатках-роздруківках із ІС "Податковий блок" в розрізі позивача за період з 30.04.2015 по 31.10.2018, вбачається, що несплата суми 8877,92 грн стала підставою для визначення податкового боргу у наступних річних податкових період 2015- 2018 р.р., що потягло нарахування штрафних санкцій і пені за оспорюваним рішенням. Однак, твердження відповідача про несплату суми 8877,92 грн у 2015 році повністю спростовується копією квитанції на суму 8877,92 грн від 30.04.2015, за яким позивач готівкою через касу банку сплатив на рахунок відповідача вказану суму із чітко зазначеним Призначенням платежу: "101; код платника; код бюджетної класифікації платежу, Єдиний соціальний внесок (по ставці) 34,7% за 2014 рік, ПІБ позивача». Вказане, у свою чергу, свідчить про виконання позивачем обов`язку своєчасного внесення платежу.

Правом на подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з приписами п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом, здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі №716 від 22.12.2009, обліковується в Раді адвокатів Харківської області та перебуває на обліку за вказаним постійним місцем проживання в ГУ ДПС у Харківській області як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, є платником єдиного внеску.

Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 19.11.2019, згідно з яким на позивача накладено штраф у розмірі 5643,83 грн та нараховано до сплати пеню 10673,54 грн за період з 01.05.2015 по 09.10.2018 всього за оскаржуваним актом на загальну суму 16317,37 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, були зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Частиною 7 ст. 9 Закону №2464 встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Судом встановлено, що позивачем задекларовано дохід від професійної діяльності за 2014 рік у сумі 25584,67 грн, на який самостійно нараховано ним за чинною ставкою 34,7% єдиного податку 8877,92 грн, направлено звітність щодо єдиного внеску до органу відповідача 20.04.2015 (корінець звіту з єдиного податку за вх. 4369343 від 20.05.2015 наявний в матеріалах справи), та 30.04.2015 року внесено готівкою до каси банківської установи грошові кошти у сумі 8877,92 грн, дата валютування банком 30.04.2015 року, на відповідний рахунок Західної ОДПІ м. Харкова, яка на той час була зоною обслуговування позивача - платника податків (копія квитанції № 1 ).

До суду не надано доказів того, що сплачені грошові кошти у сумі 8877,92 грн. відповідач повертав як отримані не за призначенням чи з інших причин неналежності платежу, а також вживав будь-які інші дії, які були б спрямовані вирішення потенційного податкового конфлікту і були б доведені до відома позивача засобами чи інформаційними каналами, прийнятними для такого роду правовідносин.

Відповідно до п.11 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Пунктом. 109.1 ст. 109 Податкового Кодексу України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Виходячи з аналізу пп.2 п.2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, п.11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ст. 109 Податкового Кодексу України, суд приходить до висновку, що фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовуються до платників податків, які допустили таке порушення. Тобто, зазначене порушення безпосередньо пов`язане з діянням платника податків відносно виконання свого обов`язку щодо сплати єдиного внеску. В даному випадку несвоєчасна сплата єдиного внеску жодним чином не пов`язана з діями чи бездіяльністю позивача - платника податків або його фінансовим станом, оскільки він взагалі був позбавлений можливості сплатити єдиний внесок, з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що відображення у ІС "Податковий блок" несплати суми 8877,92 грн стало підставою для визначення податкового боргу у наступних річних податкових періодах за 2015-2018 , що потягло нарахування штрафних санкцій і пені за оскаржуваним рішенням.

Суд зазначає, що між невідображенням сплачених позивачем коштів у сумі 8877,92 грн і винесенням рішення Головним управлінням ДПС України у Харківській області від 19.11.2019 № є прямий причинно-наслідковий зв`язок, оскільки позивачем виконано обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, принцип обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії добросовісно вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано.

Добросовісне прийняття рішень, вчинення дій чи допущення бездіяльності не заперечує можливості відхилення при цьому від закону, однак виключає умисел на таке порушення.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

У межах спірних правовідносин відсутність у діях платника податку порушення строків сплати єдиного внеску мала бути врахована контролюючим органом під час прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 19.11.2019 № винесено без урахування вищенаведених приписів податкового законодавства з порушенням принципів обґрунтованості та добросовісності.

Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб`єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб`єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частинами 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 19.11.2019 року про застосування штрафних санкцій у сумі 5643 (п`ять тисяч шістсот сорок три) грн 83 коп. та нарахування пені у сумі 10673 (десять тисяч шістсот сімдесят три) грн 54 коп., на загальну суму 16317 (шістнадцять тисяч триста сімнадцять) грн 37 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 17 лютого 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов