Справа № 200/14271/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 р. Справа№200/14271/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Картавих Г.В. та представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Яковлєвої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій та визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) відповідно до якого просить суд:

- визнати дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо встановлення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 06.04.2018 року ознаки як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та скасувати ознаку фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності;

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2019 року № Ф-412934-46 на суму 7371,54 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 09 грудня 2019 року №Ф -412934-46 на суму 6453,48 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 15 січня 2020 року № Ф-412934-46 на суму 5535,42 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 19 листопада 2019 року була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-412934-46 на суму 7371,54 грн., яку було отримано 27 листопада 2019 року.

09 грудня 2019 року була винесена ще одна вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-412934-46 на суму 6453,48 грн., яку було отримано 12 грудня 2019 року.

18 січня 2020 року на її адресу надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15 січня 2020 року № Ф-412934-46. Відповідно до вказаної вимоги у неї є наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 5535,42 грн.

Позивач зазначає, що має статус фізичної особи-підприємця, здійснює діяльність за кодом КВЕД 69.10 "Діяльність в сфері права", перебуваючи на спрощеній системі оподаткування сплачує всі, визначені законом податки, у тому числі єдиний внесок.

Наголошує, що єдиний внесок нараховано їй одночасно як фізичній особі-підприємцю, та як особі, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокату), тобто, має місце подвійне оподаткування.

Зазначає, що не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, вважає, що податковим органом безпідставно встановлено, як платнику єдиного внеску фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахуванні на цій підставі єдиного внеску.

Позивача у призначене судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надійшла заява від 28 січня 2020 року про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив про те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку з 10 січня 2017 року як фізична особа - підприємець

З 06.04.2018 року зареєстрована за ознакою незалежної професійної діяльності (адвокат).

Відповідач зазначає, що даний вид діяльності також підпадає під визначення платників єдиного внеску.

Крім цього відповідач посилається на Закон України від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України №2464), відповідно до якого платниками єдиного внеску є і фізичні особи - підприємці і особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

У зв`язку з наведеним представник відповідача вважає, що оскаржувані вимоги повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін на 27 січня 2020 року.

27 січня 2020 року розгляд справи було відкладено на 03 лютого 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізична особа - підприємець з 10.01.2017 року, що підтверджується відповідним витягом з вказаного реєстру. (а.с. 12-14).

Основним видом діяльності позивача як фізичної особи-підприємця за кодом КВЕД є 69.10 "Діяльність в сфері права", про що зазначено у витягу.

Позивач перебуває на податковому обліку в Маріупольському управлінні ГУ ДФС у Донецькій області, про що також зазначено у витягу.

28 грудня 2016 року позивач отримала свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4768 (а.с. 18) та з 10 січня 2017 року зареєстрована як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідачем не оспорюються вищевказані обставини та той факт, що позивач значиться на обліку відповідача щодо сплати єдиного внеску і як фізична особа - підприємець, а після отримання свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю ще і як самозайнята особа - адвокат.

19 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у відношенні позивача складена вимога № Ф-412934-46 від 19.11.2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 7371,54 грн. (а.с. 10).

09 грудня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у відношенні позивача складена вимога № Ф - 412934 - 46 від 09 грудня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 6453,48 грн. (а.с. 37).

15 січня 2020 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у відношенні позивача складена вимога № Ф - 412934 - 46 від 15.01.2020 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 5535,42 грн. (а.с.78).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідач у даній справі є суб`єктом владних повноважень, який відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" здійснює адміністрування зазначеного внеску з жовтня 2013 року.

Отже, безпосередньо, правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) із змінами і доповненнями.

Відповідно до п. 2 ч. 1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464); особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464).

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідачем не заперечується той факт, що спірні вимоги винесені у відношенні позивача саме як до самозайнятої особи - адвоката. Даних щодо наявності недоїмки з єдиного внеску у позивача як фізичної особи - підприємця відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 ст. 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.2 ст. 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Відповідно до положень п. 178.1, п. 178.2 ст. 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст.167 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частина 3 статті 4 вказаного Закону передбачає, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

З системного аналізу положень Податкового кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" випливає, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткуванню згідно ст. 178 ПК України у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець, відповідно до вимог законодавства.

Як видно з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець з 10.01.2017 року та здійснює діяльність за кодом 69.10 "Діяльність у сфері права".

Крім того, позивач також одночасно є адвокатом, що підтверджується, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4768 від 28.12.2016 року.

Відповідно до п.п. 2 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Суд зазначає, що Закон № 2464 не визначає такого окремого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

У даних правовідносинах позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464.

З огляду на викладене, нарахування єдиного внеску відповідачем позивачу і як фізичній особі - підприємцю і як особі, що провадить незалежну професійну діяльність, є фактично, подвійним оподаткуванням, що є неприпустимим.

Крім цього, суд звертає увагу відповідача на те, що позивач відповідає всім ознакам особи, що звільнена від обов`язків щодо сплати ЄСВ, відповідно до положень пункту 9-4 розділу 8 Закону № 2464, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, позивач була платником єдиного внеску, визначеним статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та перебувала на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту (м. Маріуполь Донецької області), визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Приймаючи до уваги наведене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області від від 19 листопада 2019 року № Ф-412934-46 на суму 7371,54 грн., від 09 грудня 2019 року №Ф - 412934-46 на суму 6453,48 грн. та від 15 січня 2020 року № Ф-412934-46 на суму 5535,42 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання дії Головного управління ДПС у Донецькій області, щодо встановлення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 06.04.2018 року ознаки як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та скасування ознаку фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, суд вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини третьої статті 117 Конституції України та джерелом права, яке застосовується судом, відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець із 30 вересня 2016 року перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 17, том 1).

Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ.

Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

До вказаних висновків, які суд у даній справі застосовує, дійшов Верховний Суд у рішенні від 02 вересня 2019 року в справі № №520/3939/19.

Проте, суд зазначає, що предметом позову у вказаній справі не було скасування ознаки фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Крім цього у вказаному рішенні Верховний суд не зазначав, що такий спосіб захисту є належним.

Вказані дії призводять до створення негативних наслідків для позивача лише після прийняття відповідачем відповідних рішень (вимог).

Таким чином, негативні наслідки для позивача створює не саме по собі встановлення їй вказаної ознаки, а протиправне подвійне нарахування відповідачем ЄСВ та виставлення позивачу відповідної вимоги, яка є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскарження якого є належним способом захисту порушеного права позивача.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги задоволення лише майнових позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області, судовий збір в розмірі 768,40 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що ставкою судового збору, що належала до сплати при поданні даного позову було 1536,80 грн. (768,40 грн. за немайнову вимогу та 768,40 грн. за майнові вимоги), у той час як позивачем було сплачено квитанцією № 0.0. від 20.12.2019 р. суму 2689,40 грн., тобто позивачем зайво сплачено 1152,60 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року N 3674-VI, із змінами і доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідного клопотання про повернення вказаної суми судового збору від позивача не надходило

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування вимог - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2019 року № Ф-412934-46 на суму 7371,54 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 09 грудня 2019 року №Ф -412934-46 на суму 6453,48 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 15 січня 2020 року № Ф-412934-46 на суму 5535,42 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 03 лютого 2020 року.

Рішення складено у повному обсязі 10 лютого 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч