Справа № 500/2760/19
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2760/19

11 лютого 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

представника позивача Кожевнікової О.В.,

представника відповідача Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості UA№403000/2019/001307/2 від 31.07.2019,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі, також, - позивач) із позовом до Тернопільської митниці ДФС (далі, також, - відповідач) із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA№403000/2019/001307/2 від 31.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою митного оформлення ввезеного на територію України транспортного засобу легкового автомобіля марки Mitsubishi Lancer Wagon 2006 року випуску до Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України уповноваженим представником 23.07.2019 подано електронну митну декларацію №UA403030/2019/102551, в якій визначено митну вартість за основним методом у сумі 800,00 євро.

Проте, 31.07.2019 відповідач прийняв рішення №UA403000/2019/001307/2, яким визначив митну вартість товару, яка на думку відповідача має складати 2312 євро, посилаючись на інформацію, яка міститься в загальнодоступних Інтернет ресурсах, де вартість даного товару є вищою, ніж заявлена декларантом. Окрім того, відповідачем складена картка відмови №UA403000/2019/00878 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутнє обґрунтування того, що недоліки в поданих документах впливають на митну вартість товару. Відтак, вважає, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю в даній справі Дерех Н.В.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 задоволено заяву судді Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Н.В. про самовідвід в адміністративній справі №500/2760/19 та справу передано для перерозподілу в автоматизованій системі документообігу суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю в даній справі Баб`юка П.М.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача на адресу суду 02.01.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову повністю (аркуші справи 47-53), оскільки, для митного оформлення транспортного засобу декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в частині другій статті 53 Митного кодексу України, підтверджуючих митну вартість транспортного засобу, тому митна декларація не могла бути оформлена за основним методом - за ціною договору.

Ухвалою суду від 29.01.2020 проголошеною в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача та допущено процесуальне правонаступництво відповідача - з Тернопільської митниці на Галицьку митницю Держмитслужби.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач відповідно до довіреності серії ННН 683416 від 19.07.2019 доручив ОСОБА_2 придбати за кордоном автомобіль, а також перевезти його на територію України та поставити на облік у будь-якому сервісному центрі України (аркуш справи 9).

22 липня 2019 року укладено договір купівлі-продажу вживаного транспортного засобу, згідно з яким ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за договірною ціною 800 євро, що підтверджується також квитанцією від 22.07.2019 (аркуші справи 11-13).

Уповноваженою особою позивача ОСОБА_3 до Тернопільської митниці ДФС 30.07.2019 електронну митну декларацію №UA403030/2019/013927 (аркуш справи 54),

Згідно з графою 31 митної декларації до митного оформлення заявлений автомобіль легковий Mitsubishi Lancer; бувший у використанні; тип кузова: універсал; колір: сірий; тип двигуна: бензиновий; об`єм двигуна: 1584 куб. см.; потужність: 72 кВт; номер кузова: НОМЕР_5; колісна формула: 4x2; календарний рік виготовлення: 2006; модельний рік: 2006; загальна кількість місць: 5. Торгова марка: MITSUBISHI. Виробник: MITSUBISHI/JP.».

Одержувач вантажу - ОСОБА_2 (графа 8 митної декларації).

Особа, відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_1 (графа 9 митної декларації).

Як вбачається із інформації, яка міститься в гр. 44 митної декларації №UA403030/2019/013927 від 30.07.2019, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) (договір купівлі-продажу) - № б/н від 22.07.2019;

- декларація про походження товару № WK054471 від 11.08.2014;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/49682 від 24.07.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.08.2014;

- внутрішній договір (контракт) доручення - ННН 683416 від 19.07.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №ТЗ-1163 від 22.07.2019;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 29.11.2000;

- інші некласифіковані документи - витяг з каталогу Schwacke № 051031/30685150 від 19.07.2019;

- інші некласифіковані документи - заява на посвідчення від 30.07.2019;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № Р24А641300910А91228 від 22.07.2019;

-сертифікат відповідності колісного транспортного засобу № UA.008.87049-19 від 26.07.2019;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_6 від 19.01.2011.

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 800,00; в графі 22 "валюта та загальна сума за рахунком" - євро 800,00; в графі 45 "коригування" вказано 22462,68 гривень, в графі 23 "курс валюти" - 28,078.

Разом із тим, 30.07.2019 під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме, уповноваженій особі позивача направлено електронне повідомлення наступного змісту: "У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи (аркуш справи 57).

У відповідь уповноважена особа позивача 31.07.2019 листом повідомила відповідача про те, що більше не може надати додаткових документів щодо підтвердження митної вартості задекларованого товару згідно з митною декларацією №UA403030/2019/013927 від 30.07.2019 (аркуш справи 59).

Відповідач за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів здійснив коригування митної вартості транспортного засобу і виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/001307/2 від 31.07.2019 (аркуші справи 27 (зворот)-28), яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 2312,00 євро.

В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. Не підтверджено операції з експорту, до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN- кодами: НОМЕР_5, валюта - EUR, вартість - 2312,00.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2019/00878 (аркуш справи 10).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з вимогою визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

В силу частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України).

Згідно з частиною 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України - заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункт 2 частина друга статті 52 МК України).

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як вбачається з частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пунктах 1 та 4 частини четвертої статті 54 МК України зазначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З аналізу наведених норм вбачається, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною другою даної статті.

Системний аналіз зазначених судом норм дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Водночас, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем придбано автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 22.07.2019, а оплата підтверджується квитанцію від 22.07.2019 (аркуші справи 11-13).

Однак, на думку суду, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а також запропоновано подати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Однак, вимогу митного органу після проведених консультацій позивачем (уповноваженою особою) залишено без виконання та жодних документів не подано.

Згідно з висновками Верховного Суду України, ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 року № 21-148А14).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач з дотриманням вимог ст. 58 МК України, здійснив визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу, оскільки позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано однозначних та несуперечних документів, які б усували сумніви в достовірності заявленої митної вартості, а тому, відповідачем правомірно здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, за достатніх на те підстав та з дотриманням порядку черговості послідовного використання методів, визначених ст. 59-63 МК України.

Приписами статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/001307/2 від 31.07.2019, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом на рівні 2312,00 євро прийнято правомірно і підстави для його скасування відсутні.

Також, судом встановлено, що 08.08.2019 за заявою - зверненням ОСОБА_1 здійснено експертне автотоварознавче дослідження автомобіля Mitsubishi Lancer Kombi (Wagon) та за результатами складено висновок №3358/19, згідно з яким визначено вартість даного ввезеного на митну територію України автомобіля в сумі 836,00 євро.

Однак, вартість автомобіля згідно вказаного висновку є більшою, ніж визначена уповноваженою особою позивача в митній декларації.

Крім цього, під час консультацій митним органом було запропоновано позивачу надати копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартісні характеристики товару виготовлений спеціалізованою організацією. Однак, вказані документи у встановлений строк позивачем надано не було, а сам експертний висновок (від 08.08.2019) виготовлено після винесення рішення про коригування митної вартості товарів (31.07.2019), а тому, не міг братись відповідачем до уваги при винесенні оскарженого рішення.

Також позивач не скористався правом на подання митному органу інших документів які б впливали на визначення вартості автомобіля, зокрема, документи що підтверджують реальний пробіг, наявність суттєвих пошкоджень, незадовільний стан авто, і таке інше.

Частиною 1 статті 57 МК України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із ч. 9 ст. 58 МК України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Щодо застосування резервного методу та визначення ціни, то відповідно до оскаржуваного рішення зазначено, що за результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів.

Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни.

Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару.

За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України.

Положеннями статті 64 МК України встановлено, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 (ГАТТ).

Згідно із положеннями статті 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 1-6, то митна вартість визначається з використанням розумних засобів, сумісних із принципами та загальними положеннями цієї Угоди і Статті VII ГАТТ та на основі даних, наявних у країні імпорту.

Керуючись положеннями частини 1 статті 55 МК України, статті 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за другорядним (резервним) методом відповідно до вимог статті 64 Митного кодексу України.

Алгоритм перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів передбачає визначення діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, для порівняння із заявленою митною вартістю у кожному конкретному випадку митного оформлення транспортних засобів. Під час перевірки заявленої вартості транспортного засобу використовується інформація цінової бази митних органів, автоматизованої системи управління ризиками та довідкових ресурсів (спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та пробігу оцінюваного транспортного засобу).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість оцінюваного транспортного засобу обрахована відповідно до інформації щодо вартості даного транспортного засобу згідно АСАУР 105-2, 106-2.

Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 (далі - Методичні рекомендації), передбачено, що посадові особи органів доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів можуть використовувати додаткові джерела інформації, зокрема, спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформацію, отриману з мережі Інтернет тощо.

Окрім цього, згідно із положеннями ст. 33 МК України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів.

Аналіз положень ст. 33 МК України свідчить про те, що митні органи мають право на використання інформаційних ресурсів для цілей визначення митної вартості товару, які містять інформацію про вартість раніше ввезених товарів (транспортних засобів) за умови, якщо подані декларантом документи є неповними для визначення митної вартості товару.

Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (надалі - Порядок № 631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення митної декларації, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю.

Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Судом встановлено, що відповідно до профілів ризику згенерованих АСАУР та Розпорядження Тернопільської митниці ДФС від 19.10.2018 № 24-р посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено запит №852 від 31.07.2019 щодо правильності визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання. Вартість транспортного засобу визначена 2312,00 євро (аркуш справи 56).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про правомірність застосування відповідачем інформації, яка міститься у програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, та як наслідок правомірно скориговано митну вартість транспортного засобу за резервним методом до рівня 2312,00 євро .

За наведених обставин, суд погоджується з позицією відповідача, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Оскільки, при наданні документів до митного оформлення декларантом не підтверджено митну вартість товару, відповідачем визначено митну вартість з використанням розумних засобів, сумісних із принципами Угоди і Статті VII ГАТТ 1994 року та на основі даних, наявних у митного органу, що не суперечить положенням МК України в силу приписів статті 1, якою передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів UA№403000/2019/001307/2 від 31.07.2019 винесене відповідачем в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому, скасуванню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості UA№403000/2019/001307/2 від 31.07.2019, - відмовити у повному обсязі.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1:

АДРЕСА_1 Служба Тернопільська Митниця ДФС вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46020, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб`юк П.М.