Справа № 640/1562/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 лютого 2020 року м. Київ № 640/1562/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Міністра юстиції України Малюськи Д. Л. Міністерства юстиції України
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України Малюськи Дениса Леонтійовича, у якому просять суд:

"І. Визнати:

А) злочином геноциду (порушенням ст. 3 Європейської Конвенції): дії чиновників державної влади і місцевого самоврядування України, якими для мешканців робітничого селища Гожулівської біофабрики створюються умови з наміром знищити цю групу людей з метою заволодіти належною їм згідно Закону власністю на квартири і земельні ділянки, зокрема шляхом:

1. Позбавлення права на працю шляхом:

- звільнення всіх робітників біофабрики по скороченню штату в 2001 році;

- знищення виробничого устаткування біофабрики до 2003 року;

- продаж майнового комплексу біофабрики до 2005 року.

2. Позбавлення прав колишніх робітників біофабрики на підставі чинного законодавства України на розпаювання майнового комплексу і землі біофабрики шляхом створення і існування станом на сьогодні трьох фіктивних Гожулівських біологічних фабрик під керівництвом директора біофабрики ОСОБА_3 і головного бухгалтера ОСОБА_4 :

- Гожулівська державна біологічна фабрика, яка згідно постанови від 31 грудня 2004р.№1779 належить до переліку підприємств, установ і організацій, що належить до сфери управління Державного департаменту ветеринарної медицини Юридична адреса: 37813, Полтавська область, Полтавський район, с. Біологічне, вул.Біологічна, 3.

Постанова втратила чинність на підставі Постанови KM № 1075 (1075-2007-п) від 30.08.2007р. Вбачається що до сьогодні Гожулівська державна біологічна фабрика існує, тому що її ніхто не ліквідував.

- Державне підприємство "Гожулівська дослідна біологічна фабрика", дата державної реєстрації: 20.07.2001, дата запису: 28.09.2005, номер запису 1 000258. Місцезнаходження: 38713, Полтавська область, Полтавський район, с. Біологічне, вул.Біологічна, буд. 3.

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Гожулівська біологічна фабрика», дата державної реєстрації 19.09.2007, номер запису: 1 003453.

Місцезнаходження: 38713, Полтавська обл., Полтавський район, село Біологічне, вул. Біологічна, буд. 3.

3. Позбавлення можливості набуття прав власності колишніх робітників біофабрики, мешканців робітничого селища Гожулівської біофабрики, на об`єкти нерухомості (квартири, гаражі, сараї), земельні ділянки, які їм були надані безкоштовно у приватну власність, приватизовані, куплені, знаходяться у постійному користуванні мешканців десятки років, зокрема:

а) шахрайським діями чиновників державної влади і місцевого самоврядування Полтавської області з 1991 року при перейменуванні села Падалки Полтавського району Полтавської області в село Біологічне, в результаті якого робітниче селище Гожулівської біологічної фабрики не обліковується і не входить до складу села Біологічного Гожулівської сільської ради станом на сьогодні.

б) шахрайськими діями Полтавської районної державної нотаріальної контори, яка створює нікчемні правочини для мешканців не існуючого робітничого селища Гожулівської біофабрики, які породжують тільки наслідки, які пов`язані з їх недійсністю, на підставі:

- "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 № 283/8882;

- "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595.

Б) Порушенням прав ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , які гарантовані ст.ст. 3, 6 п. 1 Європейської Конвенції по захисту прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Додаткового Протоколу до Конвенції Міністерством юстиції України в наслідок, зокрема:

1. Створення нікчемних правочинів - прав власності на об`єкти нерухомості для спадкодавця ОСОБА_5 і примушення спадкоємця ОСОБА_2 до створення нікчемного правочину - свідоцтва про право на спадкове майно ОСОБА_5 , яке знаходиться в робітничому селищі Гожулівської біофабрики, яке станом на сьогодні не обліковується і не входить до складу села Біологічного Полтавського району Полтавської області.

2. Шляхом дії:

"Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 №283/8882; "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, які позбавляють ОСОБА_2 права на спадщину ОСОБА_5 в зв`язку з відсутністю місця відкриття спадщини - робітничого селища Гожулівської біологічної фабрики, яке не обліковується, і не входить до складу села Біологічного Гожулівської сільської ради, шляхом: неможливості відкриття спадщини; неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину; неможливість отримання ОСОБА_1 свідоцтва виконавця заповіту ОСОБА_5 .

3. Представленням в неправдивому вигляді з 24.03.2008 злочинної діяльності органів, які здійснюють і контролюють нотаріальну діяльність щодо мешканців робітничого селища Гожулівської біофабрики Полтавського району Полтавської області, зокрема:

- виконкому Гожулівської сільської ради;

- Полтавської районної державної нотаріальної контори; Головного управління юстиції у Полтавській області.

в питанні оформлення нікчемних правочинів - прав власності мешканців не існуючого робітничого селища Гожулівської біофабрики на об`єкти нерухомості і земельні ділянки шляхом:

- надання відповідей, які представляють суть справи в неправдивому вигляді;

- перешкоджання легалізації робітничого селища Гожулівської біофабрики;

- представлення діяльністі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в питанні встановлення місця відкриття спадщини мешканки робітничого селища Гожулівської біофабрики спадкодавця ОСОБА_5 в неправдивому вигляді.

4. Відсутності правосуддя в Україні, в результаті якого ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 22.05.2008 року позбавлені права:

- легалізувати робітниче селище Гожулівської біологічної фабрики;

- призначити ОСОБА_1 за його згодою виконавцем заповіту ОСОБА_5 з видачею йому свідоцтва виконавця заповіту;

II. Встановити:

1. Місцем відкриття спадщини ОСОБА_5 встановити адресу: Полтавська область, Полтавський район, робітниче селище Гожулівської біологічної фабрики (

АДРЕСА_1 . Що мешканка робітничого селища Гожулівської сільської ради ОСОБА_2 прийняла спадщину ОСОБА_5 , тому що проживала разом з нею з 01 січня 2004 року до часу відкриття спадщини згідно інформації виконкому Гожулівської сільської ради.

III. Зобов`язати:

Міністерство юстиції України провести службове розслідування щодо діяльності: виконкому Гожулівської сільської ради; Полтавської районної державної нотаріальної контори; Головного управління юстиції у Полтавській області:

1. В питанні оформлення нікчемних правочинів - прав власності мешканців не існуючого робітничого селища Гожулівської біофабрики на об`єкти нерухомості і земельні ділянки з 1992 року до сьогодні.

2. В питанні оформлення чинних правочинів - прав власності на об`єкти нерухомості і земельні ділянки в с.Падалки Полтавського району Полтавської області".

Вирішуючи питання наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_5 .

У частині третій статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно, реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Згідно із ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_5 , а саме: нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, спірні правовідносини стосуються речового права на житлове приміщення - квартиру, які на думку позивачів, фактично зводяться до неможливості відкриття спадщини внаслідок злочинних дій чиновників державної влади і місцевого самоврядування України.

Тобто предметом розгляду в цій справі є законність та підставність набуття ними права власності об`єкта нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, у зв`язку з чим такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України, оскільки спірні правовідносини стосуються визнання права власності на спадкове майно, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Аналогічна правова позиція щодо юрисдикції відповідних спорів висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18), від 16.05.2018р. у справі № 821/592/16, постанові Верховного Суду від 08.11.2018 р. у справі № 464/12746/13-а.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до вимог частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом з адміністративним позовом та доданими до нього матеріалами невідкладно надіслати особам, які їх подали.

3. Роз`яснити позивачам, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська