Справа № 160/12967/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
20 грудня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 28.11.2019 року №58473961, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 26.12.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду уточнюючої позовної заяви із визначенням належного відповідача у даній справі відповідно до вимог частини 3 статті 287 КАС України; визначення зі статусом державного виконавця, рішення якого оскаржується в судовому порядку; подання до суду доказів направлення відповідачу уточнюючого адміністративного позову з додатками; доказів сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Вказану ухвалу отримано представником позивача 02.01.2020 року, що підтверджується розпискою.
13 січня 2020 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшло клопотання про усунення недоліків позову разом з позовною заявою, в якій у якості відповідача визначено Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з ідентичними позовними вимогами.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 у справі №212/5961/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії на підставі довідки від 14.03.2018 № 12, з урахуванням включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення, яка була нарахована за 24 місяці перед звільненням, та з якої утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 09.07.2018 року. На виконання вказаного рішення суду від 16.11.2018 ОСОБА_1 проведений перерахунок пенсії, після якого розмір пенсії зменшився, а тому ОСОБА_1 продовжено виплату пенсії у попередньому розмірі. Не зважаючи на повідомлення відповідача про добровільне виконання рішення суду, державним виконавцем 28.11.2019 винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, оскільки рішення суду ним виконано, а Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено накладення штрафу за часткове невиконання рішення суду.
Ухвалою суду від 15.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 24 січня 2020 року о 09:00 год.
24 січня 2020 року сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином шляхом направлення копії ухвали та повістки на електронну пошту, а також рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується матеріалами справи. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Від відповідача відзив на позов у встановлений судом строк не надходив.
У відповідності до положень частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина 1 статті 205 КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Не погодившись із постановою про накладення штрафу, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду з даним позовом.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі №1404-VIII органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону №1404-VIII).
Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII визначено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Отже, виконавець зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.
Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII закріплено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до частини другої статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, передбачена статтею 75 Закону №1404-VIII.
Так, згідно з частинами 1 та 2 статті 75 Закону №1404-VIIІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Судом встановлено, що в даному випадку підставою для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин було часткове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №212/5961/18.
При цьому, позивач жодних доказів виконання рішення суду по справі №212/5961/18 до суду не надав, а лише зазначив у позові, що після проведеного на виконання рішення суду від 16.11.2018 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , розмір пенсії зменшився та склав 1 557,27 грн., а тому ОСОБА_1 продовжено виплату пенсії у попередньому розмірі, а саме 3152,38 грн.
За загальним правилом статті 77 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона, що випливає з принципу змагальності.
Як вбачається з матеріалів справи, відомості про склад та конкретний розмір перерахованої пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області державного виконавця не повідомило.
Таким чином, суд вважає, що на підставі наданих боржником (позивачем) документів, державний виконавець не мав змоги та обґрунтованих підстав зробити висновки про повне виконання боржником рішення суду.
У даному випадку позивач не довів, що на виконання вказаного судового рішення здійснив перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, або про наявність поважних причин невиконання боржником рішення, а тому суд вважає, що відповідач (державний виконавець) мав всі підстави для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.07.2018 у справі №811/1469/18, та Верховного Суду України, викладені у постановах по справах №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а, що невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, суд вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку позивач, не виконуючи рішення суду в повному обсязі, що набрало законної сили, не надав доказів суду того, що про вказані обставини він повідомляв державного виконавця.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 по справі №212/5961/18 в повному обсязі, наявності підстав, які б об`єктивно унеможливлювали виконання судового рішення позивачем також не доведено, а тому постанова державного виконавця про накладення штрафу є правомірною та обґрунтованою.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі та в межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 134, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева