Справа № 520/585/20
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р. Справа № 520/585/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі представників:

позивача - Шипенка М.С., відповідача - Міронова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Ф № 811-17 від 19.06.2015 року, яке прийнято ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що прийняте ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми Ф № 811-17 від 19.06.2015 року є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 21 січня 2020 року відкрито спрощене провадження по справі. Запропоновано надати відповідачу у встановлений строк відзив на позов.

До канцелярії суду представником Головного управління ДПС у Харківської області було надано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що об`єктом оподаткування в 2015 році були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Позивачу на праві власності у 2015 р. належав легковий автомобіль марки Infiniti FX 37 2011 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3696 куб. см. Отже, на думу контролюючого органу, відповідно до положень ст.. 267 ПКУ, легковий автомобіль Infiniti FX 37 2011 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3696 куб. см. був об`єктом оподаткування в 2015 році. Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними та помилковими, тому не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) є власником транспортного засобу - легкового автомобілю марки Infiniti FX 37 2011 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3696 куб. см., що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Як свідчать матеріали справи, із відомостей, що містяться в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна позивач дізнався про існування щодо свого майна двох зареєстрованих податкових застав: від 01.03.2016 року №15721749 (обтяжувач - Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області) та від 02.07.2019 року №26766354 (обтяжувач - Головне управління ДФС у Харківській області), підстави виникнення яких йому відомі не були.

Так, 26.12.2019 року адвокатом позивача до Центрального управління ГУ ДПС у Харківській області подано адвокатським запит, в якому просив надати письмову інформацію відносно причин виникнення у контролюючого органу права податкової застави від 01.03.2016 року №15721749, від 02.07.2019 року №26766354 (а.с. 8).

Листом - відповіддю від ГУ ДПС у Харківській області від 03.01.2020 року №34/ФОП/20-40-56-08-20 на адвокатський запит повідомлено представника позивача, що за позивачем обліковується податковий борг у сумі 20 833,33 грн., який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 р. на підставі податкового повідомлення-рішення від 19.06.2015 року №811-17 форми - Ф. В листі також зазначено, що вказане податкове повідомлення - рішення направлялося на адресу позивача поштою. Проте, на адресу податкового органу повернувся конверт з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 9 - 10).

Згідно копій повідомлення про вручення поштового відправлення та поштового конверту з відміткою "за закінченням терміну зберігання" судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 року №811-17 форми - Ф направлялося на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 11 - 12). Тоді як за наявними в матеріалах справи довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.01.2020 року, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13 - 16).

Враховуючи, що оскаржуване рішення направлялося позивачу на невірну адресу, фактично копію податкового повідомлення - рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 19.06.2015 року №811-17 форми - Ф позивач отримав 03.01.2020 року у відповідь на адвокатський запит.

Так, податковим повідомленням - рішенням ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 19.06.2015 року №811-17 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 20 833,33 грн. (а.с. 11).

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 19.06.2015 року №811-17, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позов представник податкового органу зазначив, що об`єктом оподаткування в 2015 році були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Позивачу на праві власності у 2015 року належав легковий автомобіль марки Infiniti FX37, 2011 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3696 куб. см. Отже, на думу контролюючого органу, відповідно до положень ст. 267 Податкового кодексу України, вказаний автомобіль позивача був об`єктом оподаткування в 2015 році.

Суд не погоджується з такими твердженнями податкового органу виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів Законом України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок та податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Згідно пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України, місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Встановлення податку на майно, зокрема у частині транспортного податку, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому, такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Так, на виконання вказаних вище приписів, Харківська міська рада рішенням від 21.01.2015 р. №1793/15 «Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської рад скликання від 12.01.2011 № 126/11 «Про врегулювання питань справляння податків питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України» встановила на території Харкова транспортний податок у складі податку на майно та затвердила Положення і транспортний податок у місті Харкові, яким визначила складові елементи транспортного податку у м. Харкові.

У даному випадку із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов`язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.

Плановим відповідно до норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.

Отже, рішення місцевих рад щодо транспортного податку, прийняті у 2015 році, могли встановлювати плановим лише 2016 рік, тому, рішення місцевих рад стосовно транспортного податку, прийняті та опубліковані протягом 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду транспортний податок міг вважатися встановленим місцевою радою.

При цьому факт прийняття Верховною Радою України і набрання чинності Закону №71-VIII, а так само обов`язковість для місцевих рад впровадити транспортний податок, не може заперечувати необхідність встановлення цього податку саме рішенням місцевих рад, оскільки встановлення місцевих податків є виключною компетенцією саме місцевих рад, як це визначено пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України.

Прикінцеві положення Закону №71-VIII рекомендували встановити місцевим радам транспортний податок на 2015 рік у 2015 році. Проте така рекомендація не може розглядатися як скасування чинної норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, яка імперативно врегульовує порядок опублікування і застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевого податку.

Прийняті за рекомендацією Верховної Ради України рішення місцевих рад не можуть застосовуватися інакше, ніж це передбачено підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте. В свою чергу, з урахуванням пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України юридичний факт встановлення місцевого податку місцевою радою відповідним рішенням має передувати його справлянню.

Для конкретної правової ситуації період прийняття рішення місцевою радою щодо запровадження транспортного податку - це 2015 рік, оскільки саме цього року місцеві ради набули повноважень і одночасно обов`язку встановити транспортний податок.

Плановим у цьому разі залишається виключно 2016 рік, оскільки за змістом підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України період прийняття рішення завжди передує плановому періоду. Тобто, в 2015 році місцеві ради могли встановити транспортний податок лише на 2016 рік, а не на 2015 рік.

Таким чином транспортний податок за 2015 рік міг справлятися не раніше 2016 року.

Виходячи з вищезазначеного, підстави для справляння транспортного податку у 2015 році відсутні. Законодавчою перешкодою для цього є приписи підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 року по справі №825/1474/16 (адміністративне провадження №К/9901/19686/18), а також від 02.04.2019 року по справі №816/2006/16 (адміністративне провадження №К/9901/39534/18), яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Отже, у ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № 811-17 від 19.06.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 20 833,33 грн. за 2015 рік, оскільки запроваджені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» зобов`язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб виникають у платників податків лише після 1 січня 2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та скасування податкового повідомлення - рішення форми Ф № 811-17 від 19.06.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Ф № 811-17 від 19.06.2015 року, яке прийнято ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко