Справа № 420/7614/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7614/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання протиправним та скасування рішення у формі довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. в частині встановлення причини інвалідності, зобов`язання переглянути рішення про встановлення інвалідності, яке встановлено у графі 9 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 лютого 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення у формі довідки до акту медико-соціальної експертної комісії Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. в частині встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Комунальну установу «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» переглянути рішення про встановлення інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке зазначене у графі 9 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. «загальне захворювання».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є ветераном військової служби та інвалідом армії ІІ групи, оскільки у серпні 1989 року під час проходження військової служби отримав закриту черепно-мозкову травму. З 26.08.1994р. по 21.10.1994р. проходив лікування з діагнозом туберкульоз С2 правої легені в фазі інфільтрації. 10.02.1995р. звільнений з військової служби за станом здоров`я. При цьому 19.02.1999р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності захворювання, отримане в період проходження військової служби на строк до 01.03.2000р., а 25.02.2004р. під час вторинного огляду органами МСЕК визнано позивача інвалідом ІІ групи безстроково у зв`язку з захворюванням, отриманим у період проходження військової служби. З урахуванням наведеного позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак виплату пенсії по інвалідності призупинено органом Пенсійного фонду України у зв`язку зі зміною причини інвалідності. Позивач вважає оскаржуване рішення в частині встановлення причини інвалідності протиправним та таким, що суперечить п. 17 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009р., п.п.12, 13, 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009р., п.п.1.4, 1.10. 2.4, 2.5 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05.09.2011р., оскільки висновок зроблений у ньому без повного дослідження медичних даних позивача і документів, з порушенням відповідного порядку повторного огляду інвалідів.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4682/20 від 03.02.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач звернувся до відповідача та був оглянутий як первинний хворий з пакетом відповідних медичних документів, на підставі яких визнаний особою з інвалідністю ІІ групи; причина інвалідності загальне захворювання; термін інвалідності безстроково. Серед документів було подано свідоцтво про хворобу № 1853 від 03.10.1994р., згідно з яким захворювання туберкульоз С2 правої легені в фазі інфільтрації, наслідки черепно-мозкової травми, отримане у період проходження військової служби. Проте, діагноз, з яким звернувся позивач до МСЕК цукровий діабет з ускладненнями. Враховуючи, що позивач визнаний особою з інвалідністю ІІ групи саме у зв`язку з цукровим діабетом, МСЕК не мала можливості встановити причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби. Крім того, відповідач зазначив, що у подальшому було з`ясовано, що позивачу раніше встановлювалась група інвалідності, проте у 2006р. позивач не з`явився на переогляд, незважаючи на те, що у 2004р. його визнано особою з інвалідністю терміном на два роки, а не безстроково.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2019р. позовну заяву залишено без руху; надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

02.01.2020 р. (вх. №126/20) від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви, визначивши відповідачем Комунальну установу «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Ухвалою від 09.01.2020 р. відкрито провадження по справі, визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) та, зокрема, призначено судове засідання по справі на 06.02.2020р.

Ухвалою суду від 06.02.2020р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 11.02.2020р.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 є ветераном військової служби та інвалідом армії ІІ групи, що підтверджується копіями посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.10.2012р., пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 14.09.2011р. (а.с. 37-38).

У серпні 1989 р. під час проходження військової служби позивач отримав закриту черепно-мозкову травму.

У період з 26.08.1994р. по 21.10.1994р. проходив лікування з діагнозом туберкульоз С2 правої легені в фазі інфільтрації, що підтверджується копією виписного епікризу (а.с. 39).

На підставі наказу Міністра оборони України №62 від 10.02.1995р. (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас за п. 65 пп. «в» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України № 174/93 від 13.05.1993р. (а.с. 11).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу військової частини (а.с. 12).

19.02.1999р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності захворювання, отримане у період проходження військової служби, що підтверджується копією витягу із акта огляду у МСЕК до довідки серії 2-18ОБ № 092693 (а.с. 44).

З 01.03.1999р. позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 46, 47). Однак, виплату пенсії по інвалідності призупинено органом Пенсійного фонду України у зв`язку зі зміною причини інвалідності (а.с. 48).

Рішенням Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» позивачу залишено ІІ групу інвалідності та зазначено, що огляд інваліда здійснювався первинно, визначено причину інвалідності як «загальне захворювання», про що складено акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 776 та видано довідку до акту серії 12АААБ № 244351 від 24.06.2019р. (а.с. 49).

Не погоджуючись зі зміною причини інвалідності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Згідно ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема, групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 р. затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до п.17 зазначеного Положення, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до п.12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009р. (далі Положення № 1317), причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Згідно п. 13 Положення № 1317 ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів:

1) копії свідоцтва про хворобу, виданого за затвердженою Міноборони формою військово-лікувальним закладом або районним військовим комісаріатом у разі визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця або військовозобов`язаного в період проходження служби (зборів) не придатним за станом здоров`я для подальшого проходження служби (зборів) унаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби;

2) довідки про придатність військовослужбовця або військовозобов`язаного до військової служби, що видана військоволікувальним закладом або районним закладом чи військовим комісаріатом за затвердженою Міноборони формою, якщо:

застрахованого визнано обмежено придатним до військової служби (зборів) або професійної діяльності у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів), але не підлягає звільненню з військової служби (зборів);

ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється на підставі поданих військово-лікарською комісією документів;

застрахованого визнано військово-лікарською комісією придатним до військової служби (зборів) у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів). Ступінь втрати працездатності застрахованого встановлює комісія після закінчення його лікування.

Відповідно до п.25 Положення № 1317, рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.26 Положення № 1317, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання, зокрема, одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час.

Згідно п.1.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05.09.2011р. (далі Інструкція № 561), медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до п. 1.10 Інструкції № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Завданням суду, при розв`язанні цього спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 27 вересня 2019 року у справі №215/3246/17.

Пунктом 2.4 Інструкції № 561 визначено, що причини інвалідності встановлюються згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N 1317.

При підвищенні груп інвалідності внаслідок загального захворювання, нещасного випадку на виробництві, професійного захворювання, поранення, контузії, каліцтва та іншого захворювання, в разі виникнення важчого загального захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір хворого.

Якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, МСЕК у висновку про огляд інваліда вказує дві причини інвалідності.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції № 561 повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N 1317.

Суд акцентує увагу, що згідно з п. 2.4 Інструкції № 561 при підвищенні груп інвалідності внаслідок загального захворювання, нещасного випадку на виробництві, професійного захворювання, поранення, контузії, каліцтва та іншого захворювання, в разі виникнення важчого загального захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір хворого.

Довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. також містить не вірні відомості у графі 7, у якій вказано, що огляд є первинним.

Проте, як встановлено судом та зазначено відповідачем, серед документів, які було предсталено Алієвим Байрамалі Ісраіл Огли на розгляд Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» було свідоцтво про хворобу від 03.10.1994р. № 1853, із зазначенням захворювання туберкульоз С2 правої легені в фазі інфільтрації, яке отримано позивачем у період проходження військової служби, що безпідставно не взято відповідачем до уваги.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що за даними медико-експертної справи ОСОБА_1 17.04.1996р. як колишній військовослужбовець був оглянутий обласною МСЕК №2 та визнаний інвалідом ІІ групи з приводу наслідків черепно-мозкової травми (1989р.). Причина інвалідності захворювання отримане у період проходження військової служби терміном на 1 рік (до 01.05.1997р.), підстава медичні документи, серед яких свідоцтво про хворобу № 1853 від 03.10.1994р., видане військово-лікарською комісією 411 Окружного військового госпіталю. За наслідками розгляду зазначених документів було видано виписку до акта огляду МСЕК (для Пенсійного фонду) та довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18АЕ № 116162.

Огляд позивача від 17.04.1996р. зафіксовано у «книзі обліку довідок, виданих інвалідам» за 1996 рік; у «книзі обліку лікарсько-трудових експертних справ» за 1996р.

08.02.1999р. при переогляді позивач був визнаний обласною МСЕК №2 інвалідом ІІ групи; причина інвалідності захворювання отримане в період проходження військової служби. При цьому видано виписку до акта огляду МСЕК (для Пенсійного фонду) та довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОА № 092688. Зазначений огляд відображено у книгах обласної МСЕК № 2 за 1999-2000рр.

19.02.2002р. за результатами наступного переогляду в обласній МСЕК №2 позивачу встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності захворювання отримане в період проходження військової служби терміном на два роки (до 01.03.2004р.). Зазначений огляд відображено у відповідних книгах обласної МСЕК № 2 за 2002 р. При цьому видано виписку до акта огляду МСЕК (для Пенсійного фонду) та довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОА № 09049880.

25.02.2004р. відбувся черговий переогляд обласною МСЕК № 2, за наслідками якого позивачу встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності захворювання отримане в період проходження військової служби. При цьому видано виписку до акта огляду МСЕК (для Пенсійного фонду) та довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОБ №092693.

Зі змісту наявного у матеріалах справи витягу із акту огляду у МСЕК до довідки серії 2-18 ОБ № 092693 вбачається, що за наслідками повторного огляду, проведеного 25.02.2004р. обласною МСЕК № 2 позивачу встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності захворювання отримане в період проходження військової служби. Підставою зазначено акт огляду у МСЕК № 70 від 25.02.2004р. При цьому у вказаному витязі міститься запис щодо встановлення групи інвалідності безстроково (а.с. 15).

Відповідач у відзиві на позов, посилаючись на акт огляду у МСЕК № 70 від 25.02.2004р., зазначив, що за результатами переогляду 25.02.2004р. обласною МСЕК № 2 позивачу встановлено другу групу інвалідності строком на два роки та на черговий переогляд позивач не з`явився.

Проте, жодних доводів щодо помилковості зазначення у витязі із акту огляду у МСЕК до довідки серії 2-18 ОБ № 092693 щодо безстроковості встановлення групи інвалідності відповідачем не наведено. Не доводилось та не підтверджувалось належними доказами факту недійсності такої довідки тощо.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що встановлення причинного зв`язку інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби повинно здійснюватися виключно на підставі документів, що підтверджують достовірність факту отримання захворювання.

Відповідачем не дотримано вимог Положення № 1317, Інструкції № 561, оскільки не проведено належним чином дослідження причинного зв`язку отримання інвалідності позивачем у період проходження ним військової служби на підставі відповідних документів, не взято до уваги попередні діагнози та захворювання позивача та прийнято передчасне рішення щодо визначення причини інвалідності позивача як «загального захворювання», в зв`язку з чим останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами 1, 2, ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

За приписами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 40; ) про визнання протиправним та скасування рішення у формі довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. в частині встановлення причини інвалідності, зобов`язання переглянути рішення про встановлення інвалідності, яке встановлено у графі 9 довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення у формі довідки до акту медико-соціальної експертної комісії Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. в частині встановлення причини інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Комунальну установу «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» переглянути рішення про встановлення інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке зазначене у графі 9 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Приморської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» серії 12 ААБ № 244351 від 24.06.2019р. «загальне захворювання».

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.02.2020р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.