Справа № 540/2515/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2515/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправним та скасуванні рішення від 22.10.2019 р. № 000011/21-22-32- про застосування штрафних санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 22 жовтня 2019 року № 000011/21-22-32- про застосування фінансових санкцій у сумі 250000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2019 року посадовими особами відповідача здійснена фактична перевірка АЗС, що розташована за адресою: Новотроїцький АДРЕСА_1 . За результатами перевірки позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за продаж пального без наявності ліцензії. Позивач заперечує факт роздрібної торгівлі пальним на АЗС, що розташована Новотроїцький район, с.Чкалове, вул. Гагагріна, 30, оскільки він не здійснює господарську діяльність за вказаною адресою, на підставі наказу № 1 від 01.07.2019 року про тимчасове зупинення роботи АЗС до моменту отримання ліцензії на право торгівлі ПММ. На момент проведення перевірки на території АЗС знаходився охоронник ОСОБА_2 , який на свій розсуд вирішив здійснити продаж пального, при тому, що в його посадові обов`язки це не входило. Позивач наголошує на тому, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт порушення Підприємством статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а тому рішення від 22.10.2019 року про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Ухвалою від 29.11.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 16.12.2019 року відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 16.01.2020 року.

Ухвалою від 16.01.2020 року розгляд справи відкладений на 13.02.2020 року у зв`язку із задоволенням клопотання позивача.

08.01.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову у зв`язку із наступним. Так, 03.10.2019 року на підставі ст. 20, п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку АЗС, що розташована за адресою: Новотроїцький АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 . Перед проведенням фактичної перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію з придбання бензину марки А-95 на загальну суму 100 грн., за ціною 27,00 за літр. Перед початком проведення фактичної перевірки працівниками відповідача ознайомлено ФОП ОСОБА_1 . із службовими посвідченнями, направленнями на перевірку від 02.10.2019 року № 019, 020 та надано копію наказу від 01.10.2019 року № 195. За результатами перевірки складений акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні реалізації пального № 010/32/ від 03.10. 2019 року, в якому зафіксований факт порушення позивачем статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме продаж 03.10.2019 року пального без наявності ліцензії. Зазначені порушення стали підставою для прийняття спірного рішення, яке відповідач вважає обґрунтованим та законним.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за правилами письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за правилами письмового провадження, проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив, що 03.10.2019 року на підставі ст. 20, п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку АЗС, що розташована за адресою: Новотроїцький АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 .

Перед проведенням фактичної перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію з придбання бензину марки А-95 на загальну суму 100 грн., за ціною 27,00 за літр, про що свідчить акт проведення контрольної розрахункової операції від 03.10.2019 року № 010. Розрахункову операцію здійснив ОСОБА_4 .

Перед початком проведення фактичної перевірки працівниками відповідача ознайомлено ФОП ОСОБА_1 . із службовими посвідченнями, направленнями на перевірку від 02.10.2019 року № 019, 020 та надано копію наказу від 01.10.2019 року № 195.

За результатами перевірки складений акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні реалізації пального № 010/32/ від 03.10.2019 року, в якому зафіксований факт порушення позивачем статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме продаж 03.10.2019 року пального без наявності ліцензії. Перевірка проведена в присутності ФОП ОСОБА_1 та особи, яка здійснювала розрахункову операцію ОСОБА_2

22.10.2019 року за наслідками проведеної фактичної перевірки та виявлених порушень, на підставі абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" відповідач прийняв рішення № 000011/21-22-32- про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 250000,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 25.10.2019 року подані заперечення до акту № 010/32/6 від 03.10.2019 року, відповідно до яких позивач не погоджується з висновками інспекторів, так як 01.07.2019 року позивачем прийнято рішення про тимчасове зупинення роботи АЗС до моменту отримання ліцензії на право торгівлі ПММ, що підтверджується наказом від 01.07.2019 року № 1. На момент проведення перевірки на території АЗС знаходився охоронник ОСОБА_2 , який на свій розсуд вирішив здійснити продаж пального, при тому що в його посадові обов`язки це не входило, так як за станом здоров`я перевівся в охоронники АЗС, що підтверджується копією заяви та відображено в наказі від 01.10.2019 року № 10. Тому зафіксований інспекторами факт «порушення» не був реалізацією пального, а був самовільним вчинком охоронника АЗС, на який ФОП ОСОБА_1 буде відредаговано належним чином.

Позивач не погоджується із застосуванням до нього штрафних санкцій за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, звернувшись до суду із позовом про скасування рішення від 22.10.2019 року № 000011/21-22-32-.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства: відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення фактичних перевірок встановлений ст. 80 ПК України.

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: … у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України); … у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПКУ може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ст. 80 ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 ПКУ (п. 80.5 ст. 80 ПКУ).

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз. 5 п.81.1. ст. 81 ПК України).

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Підпунктом 17.1.6. п. 17.1 ст. 17 ПК України встановлено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Також суд відмічає, що ст. 86 Податкового кодексу України, що регулює порядок оформлення результатів перевірок, у тому числі і фактичних, передбачає можливість підписання акту перевірки та вручення його копії як самому суб`єкту господарювання, що перевірявся, його законному представнику, так і особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Звернувшись до суду із даним позовом, позивач заперечує факт здійснення ним роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії на АЗС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначивши, що охоронцем АЗС ОСОБА_2 самовільно здійснено реалізацію пального.

Як зазначено судом, громадян ОСОБА_2 01.10.2019 року переведений з посади оператора АЗС на посаду охоронника, про що свідчить наказ ФОП ОСОБА_1 від 01.10.2019 року № 10.

03.10.2019 року під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були пристуні на АЗС, всі документи щодо фактичної перевірки - наказ та направлення на перевірку, акт перевірки надавались позивачу для ознайомлення, однак від підпису акту ФОП ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, суд встановив, що 03.10.2019 року відбулася фактична перевірка АЗС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в присутності позивача - ОСОБА_1 , тобто допущено посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки без заявлення будь-яких заперечень у момент її проведення.

Зважаючи на викладене, суд звертає увагу, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді буде суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Натомість, позов платника податків, спрямований на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.12.2019 року у справі № 803/990/15-a.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується із доводами відповідача про порушення позивачем статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 року № 481/98-ВР, що стало підставою для прийняття оспорюваного рішення, так як громадянин ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_2 здійснив реалізацію палива, у зв`язку із чим висновки інспекторів щодо здійснення діяльності паливом без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним вважає вірними.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатньо доказів, які спростовують твердження позивача, відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 111030700