Справа № 240/10770/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В обґрунтування позову вказано, що 20.06.2019 контролюючим органом за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки було складено акт №443/06-30-14-01/03344119 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради, на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає неправомірним донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій, оскільки висновки контролюючого органу не узгоджуються з вимогами законодавства, без врахування первинних документів, ґрунтуються на припущеннях осіб, які проводили перевірку, без підтвердження належними доказами, а тому просив позов задовольнити.
Ухвалою судді від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.
Представники позивача в судових засіданнях позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 31.10.2019 №401/06-30-10-02 (а.с.192-200 т.1) та запереченнях на відповідь на відзив (а.с.1-3 т.2).
В судовому засіданні 03.02.2019 протокольною ухвалою суду відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 19.04.2001 за основним видом діяльності: допоміжне обслуговування наземного транспорту (а.с.22 т.1).
На підставі наказів Головного управління ДФС у Житомирській області від 31.05.2019 №1021 та від 03.06.2019 №1023 поновлено документальну планову перевірку комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018 та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2018 (а.с.29-30 т.1).
Наказом Головного управління ДФС у Житомирській області від 04.06.2019 №1036 продовжено строк проведення документальної планової перевірки комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради з 06 червня 2019 року на 5 робочих днів (а.с.31 т.1).
Як встановлено з матеріалів справи, за результатами документальної планової виїзної перевірки контролюючим органом складено акт від 20.06.2019 № 443/06-30-14-01/03344119 (а.с.32-99 т.1).
У 4 розділі акта перевірки визначено наступні порушення податкового законодавства, допущені позивачем:
- п.46.1. ст.46, п.51.1., ст.51, п.п."б" п.176.2., ст.176 ПК України та п.п.3.2.-3.5 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку платником допущено помилки при заповненні податкових розрахунків Форми № 1 ДФ. Підприємству необхідно подати уточнюючі розрахунки Форми № 1 ДФ до Житомирської ОДПІ за 4 квартал 2018 року з врахуванням вказаних порушень;
- п.п.2.8.-2.9. "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", а саме встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі на суму 485,27 грн.
Не погоджуючись з висновками акту перевірки комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради направило до відповідача заперечення від 08.07.2019. В прохальній частині яких просять на пункти 1, 2, 5 висновків зазначеного акту перевірки, не приймати податкові-повідомлення рішення. Розгляд заперечень просили здійснити за участі представника платника податків (а.с.136-153 т.1).
Листом від 19.07.2019 №9486/6/06-30-14-01 відповідачем розглянуто заперечення до акту перевірки. За результатами розгляду всіх питань, які стосуються донарахування податку на прибуток та податку на додану вартість, висновок акту перевірки в частині податку на прибуток та податку на додану вартість викладено в наступній редакції:
- позивачем порушено п.п.14.1.11., 14.1.257. п.14.1. ст.14, п.44.1. ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134, п.138.1. ст.138 ПК України,ст. ст.3-4, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 15 "Доходи", № 11 "Зобов`язання", № 16 "Витрати", № 7 "Основні засоби", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 104420 грн та - позивачем порушено п.п.14.1.11, 14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1 ст.138 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 104420 грн та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування по податку на прибуток в сумі 635445 грн за 2018 рік;
Контролюючим органом у вказану листі повідомлено, що внаслідок зміни суми донарахувань по податку на прибуток та по податку на додану вартість за результатами розгляду заперечення уточнюються Додатки № 7,8,10,12 до акту перевірки (а.с.154-157 т.).
За результатами виявлених порушень, контролюючим органом 24 липня 2019 року прийнято:
Вважаючи рішення контролюючого органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За визначенням п.п.14.1.36. п.14.1. ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами
Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Згідно з п.п.75.1.3. п.75.1. ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 2 Порядку ведення Журналу відвідання суб`єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок), затвердженого наказом Державного комітету України з питань розвитку підприємництва від 10.08.1998 № 18 (далі - Порядок №18) визначено, що журнал реєстрації перевірок ведеться суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності з метою недопущення несанкціонованих перевірок.
Пунктом 7 Порядку №18 визначено, що представник контролюючого органу перед початком перевірки повинен обов`язково зробити запис у журналі, заповнюючи всі передбачені графи, та поставити свій підпис.
Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що контролюючий орган перед початком проведення перевірки за фактичним місцем провадження господарської діяльності платника податків в обов`язковому порядку здійснює реєстрацію такої перевірки шляхом заповнення Журнал реєстрації перевірок.
Обґрунтовуючи доводи позовної заяви позивач посилається на відсутність самого факту проведення такої перевірки, оскільки в Журналі реєстрації перевірок відсутній відповідний запис.
На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи позивачем надано копію витягу з Журналу обліку перевірок комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради, де передостаннім записом за №298 зазначено перевірку закупівель Держаудитслужби в Житомирській області, закінченння перевірки - 06.05.2019, а останнім записом за №299 - позапланову перевірку ГУ ПФУ в Житомирській області від 04.06.2019 (а.с.170-171 т.1).
Як свідчать матеріали справи, Головне управління ДФС у Житомирській області проводило документальну планову перевірку комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради з 03.06.2019 тривалістю 3 робочих дні на підставі наказів від 31.05.2019 №1021 та від 03.06.2019 №1023. В подальшому наказом від 04.06.2019 №1036 строк проведення документальної планової перевірки позивача продовжено з 06.06.2019 на 5 робочих днів (а.с.29-31 т.1).
Відповідач зазначив, що наказом від 31.05.2019 №1021 лише поновлено документальну планову перевірку комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради, що була призначена іншим наказом та проводилась з 01.03.2019, про, що в Журналі реєстрації перевірок наявний відповідний запис.
В судовому засіданні допитана в якості свідка, ревізор-інспектор Гречковська Наталія Петрівна показала, що документальна перевірка позивача розпочата 01 березня 2019 року, однак була зупинена у зв`язку з вилученням документів підприємства правоохоронними органами. У зв`язку із забезпеченням доступу до вилучених документів з 03 червня 2019 перевірку було поновлено.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто позивач повинен довести, що дійсно має право чи інтерес, про захист якого він просить, та відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України довести обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав чи інтересів позивача належними та допустимими доказами.
Незважаючи на обов`язок, встановлений частиною 2 статті 77 КАС України щодо доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, процесуальне законодавство не звільняє позивача від обов`язку доказувати ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Інших доказів на спростування доводів відповідача позивачем не надано.
З огляду на наведене, з урахуванням принципу змагальності та рівності сторін у доведенні своєї позиції в адміністративному судочинстві, судом не встановлено обставин відсутності факту проведення документальної перевірки комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради.
По суті встановлених контролюючим органом порушень суд зазначає наступне.
Контролюючим органом в ході перевірки встановлено, що з 01.10.2018 позивачем змінено порядок відображення в бухгалтерському обліку та у звітності по податку на прибуток, по податку на додану вартість та у фінансовій звітності вартості виконаних робіт по експлуатаційному утриманню та ремонту доріг у м.Житомирі; при цьому не відбулося будь-яких змін у організації роботи підприємства, у призначенні платежу на оплату наданих послуг згідно банківських виписок, у діючому законодавстві тощо (а.с.43 т.1).
В результаті вказаних змін в ході перевірки встановлено завищення доходів в сумі 1967833 грн за рахунок включення до їх складу ПДВ з отриманих коштів за виконані роботи по експлуатаційному утриманню та ремонту доріг м.Житомира за 2018 рік (4 квартал 2018 р.).
Як встановлено судом і не заперечується сторонами, між позивачем та Управлінням комунального господарства Житомирської міської ради було укладено договір від 01.10.2018 "Про надання трансфертів з міського бюджету одержувачу бюджетних коштів на забезпечення виконання заходів міської цільової програми".
Позивач до 01.10.2018 виконання робіт по експлуатаційному утриманню та ремонту доріг м.Житомира проводив на підставі укладених договорів як Генпідрядник на замовлення Управління комунального Житомирської міської ради та оформлював виконані роботи/надані послуги актами виконаних робіт, форми КБ-2 та КБ-3; з 01.10.2018 додатково до актів почав ще складати звіти про використання бюджетних коштів (трансфертів) на виконання заходів міської цільової програми по благоустрою та розвитку комунального господарства м.Житомира на 2016-2020 роки, в додатках до звітів наведена практично вся інформація по виконанню робіт - заробітна плата робітників, вартість роботи машин та нарахована амортизація на основні засоби, вартість послуг стороннніх організацій, вартість матеріалів, ПММ тощо.
Крім того, відповідачем встановлено, що позивачем укладено договір "Про надання трансфертів з міського бюджету одержувачу бюджетних коштів на забезпечення виконання заходів міської цільової програми" від 01.10.2018. Предметом якого є надання трансфертів для виконання заходів міської цільової програми по благоустрою та розвитку комунального господарства м.Житомира на 2016-2020 роки, КЕКВ 2610, загальна сума бюджетних призначень на 2018 рік розподілена на фінансування утримання доріг м.Житомира та на поточний ремонт доріг м.Житомира, тобто на виконання робіт позивачем по утриманню та ремонту доріг. В бухгалтерському обліку отримані кошти з 01.10.2018 почали відображатися разом з ПДВ на бухгалтерському рахунку 719 "Інші доходи" (до цього відображались на рахунку 703 "Дохід від реалізації послуг") та у фінансовій звітності, Форми №2, по рядку 2000 "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)". Відображення вартості наданих послуг у фінансовій звітності не змінилося.
Позивач після надходження від Управління комунального господарства Житомирської міської ради на бюджетний рахунок коштів в сумі 11807000 грн, у повному обсязі, без виділення сум ПДВ, відобразив їх у складі доходів підприємства. У фінансовій звітності, Форма №2, по рядку 2050 "Собівартість реалізованої прідукції (робіт, послуг)"з відображено собівартість наданих послуг в цілому за 2018 рік наростаючим підсумком, без виділення окремо сум трансфертів. На думку відповідача, вказане свідчить про безпідставне відображення у звітності по податку на прибуток та у фінансовій звітності за 2018 рік (4 квартал) доходів разом з податком на додану вартість, що призвело до завищення задекларованих показників на суму 1967833 грн та було встановлено заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1332388 грн. При розгляді заперечень було встановлено, що від`ємне значення об`єкта оподаткування по податку на прибуток було завищено в сумі 635445 грн.
Відповідно до п.1.5. Розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12.03.2012 № 333 (далі - Інструкція № 333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".
Пунктом 1.6. Розділу 1 Інструкції № 333 визначено, що:
субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств;
трансфертні платежі - це невідплатні і безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.
Відповідно до підпункту 2.4.1. пункту 2.4 Розділу 2 Інструкції № 333 до коду 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).
За приписами п.п.196.1.6. п.196.1. ст.196 ПК України не є об`єктом оподаткування операції, зокрема, з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).
Облік поточного бюджетного фінансування в податковому обліку здійснюється у складі доходів платника податку в повному обсязі.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що бюджетні відносини, до яких в тому числі належить надання субсидій є не пов`язаним з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто не є операцією з оплати товарів/послуг.
За змістом п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно п.185.1. ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
Підпунктом 14.1.185. пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є:
а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору;
б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку;
в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі;
г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності;
ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг;
Підпункт 14.1.191. вказаної норми передбачає, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Постачанням товарів також вважаються:
а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;
б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;
в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню);
г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення;
д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника;
е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.
Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.
Суд звертає увагу, що відносини між позивачем і Управлінням комунального господарства Житомирської міської ради в частині виявленого порушення мають характер бюджетних відносин та мають розглядатись через призму бюджетного законодавства.
Так, ст.1 Бюджетного Кодексу України (далі - БК України) регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
Згідно з п.п.5 п.1 ст.91 БК України наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема на виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою населених пунктів.
Відповідно до п.38 ст.1 БК України одержувач бюджетних коштів це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.
Таким чином бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі обумовлені планом їх використання.
З огляду на наведене, з урахуванням того, що відносини між позивачем і Управлінням комунального господарства Житомирської міської ради є бюджетними, а не цивільно-правовими та не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, а тому не можуть бути об`єктом оподаткування ПДВ.
Виходячи з викладеного, суд зазначає, що висновок контролюючого органу про те, що якщо вказані бюджетні кошти надходять до платників податку в рахунок оплати вартості поставлених таким платником податку товарів/послуг, у тому числі, що постачаються в рамках виконання бюджетної програми, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування коштів на банківський рахунок такий платник податку - одержувач зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з ПДВ, виходячи з вартості таких товарів/послуг, суперечить нормам податкового та бюджетного законодавства.
Крім того, слід звернути увагу, що листом від 19.07.2019 №9486/6/06-30-14-01 контролюючим органом за результатами розгляду заперечень позивача змінено висновки акту перевірки від 20.06.2019 № 443/06-30-14-01/03344119.
Зокрема в частині порушення п.п.14.1.11., 14.1.257. п.14.1. ст.14, п.44.1. ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134, п.138.1. ст.138 ПК України контролюючим органом вказано на заниження податку на прибуток на загальну суму 104420 грн та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування по податку на прибуток в сумі 635445 грн за 2018 рік.
У вказаному листі повідомлено, що внаслідок зміни суми донарахувань по податку на прибуток та по податку на додану вартість за результатами розгляду заперечення уточнюються Додатки №7,8,10,12 до акту перевірки (а.с.154-157 т.1).
Однак, представники позивача посилаються на те, що позивачем не отримано уточнюючих Додатків №7,8,10,12 до акту перевірки.
Судом встановлено, що лист від 19.07.2019 №9486/6/06-30-14-01 про розгляд заперечень 19 липня 2019 року отримала головний бухгалтер Власенко А.А. (а.с.33 т.1, 56-57 т.1).
Доказів направлення позивачу уточнюючих Додатків №7,8,10,12 до акту перевірки відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надано.
Крім того, відповідно до п.2 розділу 4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, усі додатки, які складені під час перевірки та містять інформацію про діяльність платника податку (крім додатків, що містять інформацію службового характеру, аналіз фінансово-господарської діяльності платника податків та про опрацювання встановлених ризикових операцій, матеріали зустрічних звірок), відомості або таблиці, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, підписуються посадовими особами контролюючого органу, які здійснили перевірку, та платником податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) та додаються до двох примірників акта (довідки) документальної перевірки та є його (її) невід`ємною частиною.
Як видно з матеріалів справи, уточнюючі Додатки №7,8,10,12 до акту перевірки не підписані платником податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою), а саме начальником комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради Шевчук О.С. та головним бухгалтером Власенко А.А., отже складені з порушенням вимог вказаного Порядку, а тому не приймаються судом до уваги.
Крім того, вказані Додатки надійшли від відповідача до суду в процесі розгляду справи по суті, без обгрунтування неможливості їх подання до закінчення підготовчого засідання.
Так, перевіряючі зазначили, що в ході перевірки КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради встановлено, що в порушення п.201.10. ст.201 ПК України платником не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 в кількості 9 штук на загальну суму ПДВ 3394878 грн (а.с.75 т.1).
У листі Головного управління ДФС України в Житомирській області від 19.07.2019 №9486/6/06-30-14-01, яким внесено зміни у акт перевірки за результатами розгляду заперечень позивача, зокрема змінено порушення в частині зменшення суми заниженого ПДВ у зв`язку з чим вказано, що платником не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, в кількості 6 шт. на загальну суму ПДВ 1427045 грн.
Вказане порушення пов`язане з помилковим висновком відповідача про оподаткування податком на додану вартість бюджетних коштів, що надані Комунальному підприємству "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради в якості трансфертів з міського бюджету
Водночас у акті перевірки контролюючим органом вказано, що зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 30.06.2018 наведено у Додатку №10 до акту перевірки.
У зв`язку зі зміною своїх висновків контролюючим органом під час розгляду доводів платника податків, зокрема в частині зменшення суми ПДВ за незареєстрованими в ЄРПН податковими накладними та зменшення їх кількості, уточненню також підлягав зокрема і Додаток №10 до акту перевірки.
Як зазначалось судом, Додаток № 10 до акту перевірки до уваги судом не приймається, оскільки він складений з порушенням вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами.
Підставою для прийняття такого повідомлення-рішення стало встановлення контролюючим органом факту заниження доходів:
- в сумі 163806 грн за рахунок не включення до їх складу вартості безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей;
- в сумі 2705 грн за рахунок невідповідності первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку задекларованим показникам доходів платника податків.
Як вказано відповідачем, ним було проведено детальний аналіз наявної кредиторської заборгованості на початок перевіреного періоду (станом на 01.01.2016), також і по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", по бухгалтерському рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та з 01.05.2016, та стан її погашення протягом перевіреного періоду та встановлено, що по ряду контрагентів рахувалась заборгованість як на початок так і на кінець перевіряємого періоду (01.01.2016, 31.12.2018) без будь-якого руху згідно даних обліку підприємства, а саме:
- по рахунку 631 - TOB КК "Коменерго Житомир" в сумі 3453,24 грн;
Для з`ясування термінів виникнення заборгованості, отримання документів та пояснень на підприємство було направлено запит від 07.06.2019 №б/н.
На даний запит позивач надав відповідь про те, що заборгованість в сумі 3453,24 грн по TOB КК "Коменерго Житомир" виникла згідно договору від 12.08.2014 №12, який зареєстровано в Казначействі 20.08.2014 за недопоставку асфальтобетонної суміші, та що вказана заборгованість буде списана КП "Управління автомобільних шляхів" з кредиту рахунку 631 відповідно до чинного законодавства у червні 2019 р., заборгованість по ВЖРЕП №11 списана 29.03.2019 та включена у дохід підприємства. Жодних документів до даної відповіді підприємство не надало.
Статтею 135 ПК України передбачено, що доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходів від операційної діяльності, яка визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань та інші доходи, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункти 135.1., 135.4.).
Інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (п.п.135.5.4.).
Датою отримання доходів, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу (п.137.4.).
Відповідно до підпункту 14.1.11. пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість, зокрема, визначається як заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Порядок врегулювання безнадійної заборгованості визначається ст.159 ПК України.
Пунктом 159.3. статті 159 ПК України визначено, що безнадійною заборгованістю є заборгованість, за якою кредитор не звертається до суду або не вживає інших заходів, передбачених законодавством України, щодо її стягнення до закінчення строків позовної давності. Відтак, якщо сума кредиторської заборгованості платника податку за неоплачені товари/послуги залишилася нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, то у податковому періоді, на який припадає з закінчення терміну позовної давності, такі товари/послуги вважаються безоплатно отриманими і платник податку повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості включити до складу доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.
Згідно з положеннями частини першої, другої статті 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (частини перша, п`ята статті 261 Кодексу).
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (1095 днів).
Положеннями статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Таким чином, непогашена кредиторська заборгованість включається платником податків в дохід підприємства з урахуванням двох вимог:
- за наявності факту прострочення такої заборгованості;
- за відсутності вчинених дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку.
До таких дій можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Таким чином, лише аналіз реєстру податкових накладних, що вказує на те, що встановлений законодавством строк повернення заборгованості минув, не може достовірно свідчити про наявність обов`язку платника податків включити таку кредиторську заборгованості в дохід.
Як встановлено з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Житомирській області направлено до позивача запит від 07.06.2019 з метою з`ясування термінів виникнення заборгованості, отримання документів та пояснень (а.с204-205, 207 т.1 ).
У поясненнях на запит позивач вказав наступне.
Заборгованість в сумі 3453,24 грн по TOB КК "Коменерго Житомир" виникла згідно договору від 12.08.2014 №12, який зареєстровано в Казначействі 20.08.2014 за недопоставку асфальтобетонної суміші. Повідомлено, що вказана заборгованість буде списана КП "Управління автомобільних шляхів" з кредиту рахунку 631 відповідно до чинного законодавства у червні 2019 р. Заборгованість по ВЖРЕП №11 списана 29.03.2019 та включена у дохід підприємства (а.с.204-205 т.1).
Суд звертає увагу, що висновки контролюючого органу ґрунтуються лише на аналізі рахунків 361 та 631, без дослідження первинних документів та відповідних правочинів, а тому є безпідставними.
Суд вважає безпідставними доводи контролюючого органу про наявність факту безтоварної операції у відносинах позивача та ТОВ ТД "Біоіл" з огляду на наступне.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
В обґрунтування порушення відповідачем наведено лише той факт, що ТОВ ТД "Біоіл" не могло поставити на КП "Управління автомобільних шляхів" вказані обсяги товару, оскільки придбана ним кількість товару (бітуму дорожнього марки 70/100) не відповідає кількості проданого товару на КП "Управління автомобільних шляхів". Тобто контролюючим органом встановлено той факт, що ТОВ ТД "Біоіл" не купувало необхідної для поставки позивачу кількості бітуму у своїх контрагентів.
Суд наголошує, що згідно пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.
Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.
Таким чином, при наявності у товарно-транспортних накладних певних недоліків при оформленні, за умови наявності інших первинних документів, оформлених у відповідності до норм чинного законодавства, які підтверджують здійснення фінансово-господарських операцій, не може бути безумовною підставою для висновків про безпідставність формування позивачем показників податкової звітності за вказаними господарськими операціями.
Крім того, суд зазначає, що детального аналізу господарської операції між ТОВ ТД "Біоіл" та позивачем контролюючим органом у акті перевірки не наведено.
Доказів наявності порушень податкового законодавства з боку позивача, що можуть свідчити про визнання господарської операції недійсною, контролюючим органом під час перевірки не встановлено та суду не надано.
Водночас висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише порушеннями контрагентами постачальника вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності.
Таким чином, висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації стосовно контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків саме господарської операції з поставки бітуму.
У разі порушення контрагентами платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цих осіб.
З огляду на наведене, з урахуванням відсутності у акті перевірки встановленого факту порушення законодавства саме під час здійснення господарської операції в частині отримання позивачем бітуму, суд вважає встановлене порушення безпідставним.
Крім того, попри твердження контролюючого органу про наявність характеру нереальності господарської операції, штрафні санкції у вказаних правовідносинах застосовані з приводу не включення платником податків до складу вартості безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей.
А тому висновок відповідача про заниження позивачем доходів в сумі 163806 грн за рахунок не включення до їх складу вартості безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей є безпідставним.
Щодо невідповідності первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку задекларованим показникам доходів КП "Управління автомобільних шляхів" у звітності по податку на на прибуток, що на думку відповідача призвело до заниження доходів в сумі 2705 грн суд зазначає наступне.
Суть вказаного порушення полягає в тому, що під час співставлення первинних документів платника, регістрів бухгалтерського обліку з задекларованими показниками у звітності по податку на прибуток та у фінансовій звітності (Форма №2 "Звіт про фінансові результати") контролюючим органом виявлено розбіжності, що полягають у завищенні позивачем витрат.
Згідно з п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
По суті виявленого порушення контролюючим органом вказано, що позивачем під час формування витрат по послугах, які надаються позивачу іншими суб`єктами господарювання (по прибиранню території, по ремонту доріг, по прибиранню снігу тощо) встановлено, що в окремих податкових періодах підприємству надавались послуги по прибиранню снігу, в той час як снігу взагалі не було, чи була незначна висота снігового покрову, а саме:
Обґрунтовуючи виявлене порушення контролюючий орган ставить під сумнів здійснення господарських операцій по прибиранню снігу.
На підтвердження таких доводів до матеріалів справи надано запит в Житомирський обласний центр з гідрометеорології щодо отримання інформації погодних умов в період з 13-15 листопада та 14, 15, 18 грудня 2016 року; 08-13, 21, 23-31 січня та 01-04 лютого 2017 року; 16-24 березня 2018 року (а.с.201 т.1).
Листом від 13.06.2019 Житомирський обласний центр з гідрометеорології повідомив, що 16.03.2018 висота снігового покрову становила 0 см, однак кількість опадів за добу 1,2 мм. Також зі змісту відповіді встановлено відсутність опадів у наступні дати: 15.11.2016, 23.01.2017, 26.01.2017, 30.01.2017-01.02.2017, 18.03.2018-19.03.2018 та 23.03.2018 (а.с.202 203 т.1).
Вказане на думку відповідача свідчить про завищення позивачем витрат на послуги з прибирання снігу.
Допитана в якості свідка ОСОБА_2 по суті встановлених порушень показала, що незначна кількість опадів снігу в певні періоди спростовує необхідність залучення підприємством додаткової техніки інших підприємств, оскільки у позивача на балансі є власна спецтехніка.
Суд не погоджується з такими доводами відповідача з огляду на той факт, що аналіз опадів здійснено за окремі періоди того чи іншого року, що не дає повної інформації про опади у відповідні періоди та не може свідчити про відсутність снігового покриву у вказані дати, що утворився в період, що не досліджено відповідачем.
Підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення стало те, що позивачем порушено норми п.185.1. ст.185, п.187.1., п.187.7. ст.187, п.198.1., п.198.6. ст.198, п.п.192.1.1. п.192.1. ст.192, п.201.1. ст.201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 416912 грн.
Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше.
Датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.
Контролюючим органом проведено порівняння задекларованих КП "Управління автомобільних шляхів" податкових зобов`язань по податку на додану вартість та доходів від будь якої діяльності по податку на прибуток та встановлено розбіжності в сумі 2031 тис грн за 2016 рік, в сумі 3452 тис грн за 2017 рік та в сумі 7410 тис грн за 2018 рік (обсяги по ПДВ менші).
По розбіжностям за 2017 р. при проведенні порівняння встановлено порушення по визначенню дати виникнення податкових зобов`язань по взаємовідносинах з контрагентами, оплата за виконані роботи якими проводиться бюджетними коштами. Згідно проведеного аналізу реалізації послуг по рах. 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" встановлено, що не вся реалізація (продаж послуг) відображена у звітності по податку на додану вартість та, відповідно, не зареєстровані податкові накладні, а саме по наступних контрагентах:
- Управління комунального господарства Житомирської міської ради - за 2017 рік надано послуг всього на суму 36568293,80 грн, в т.ч. ПДВ. Розрахунки проведено в повному обсязі, але до податкових зобов`язань по податку на додану вартість віднесено суму 34971715,38 грн (з ПДВ). Різниця становить 1596578,42 грн, в т.ч. ІІДВ 266096 грн.
- по ПП ОСОБА_1 - виконання робіт відбувалося 16 та 19 березня 2018 р., згідно даних наданих Житомирським обласним центром з гідрометеорології в ці дні опадів у вигляді снігу не було і, відповідно, 16.03.2018 висота снігового покрову становила 0 см, 19.03.2018 висота снігового покрову становила 5 см. У зазначені дні оформлені шляхові листи на роботу спецтехніки 16 годин, вартість 1 години - 500 грн. без ПДВ, всього завищення витрат по послугах з прибирання снігу становить 8000 грн. (без ПДВ); відповідно, завищення податкового кредиту становить 1600 грн у березні 2018р.
Враховуючи те, що відповідачем не доведено порушень податкового законодавства, допущених позивачем по взаємовідносинам з вказаними контрагентами висновки контролюючого органу щодо заниження податку на додану вартість в загальній сумі 416912 грн є безпідставними.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В обґрунтування вимоги вказано, що адвокатом Кучерук М.Г. підготовлено даний позов, що включає в себе: аналіз акту від 20.06.2019, ППР, перегляд та аналіз великого обсягу законодавства, роз`яснень, судової практики, оцінку первинних документів та звітності позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.
Частиною 1 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 КАС України).
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст.134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).
Частиною 5 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Водночас, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, первинні бухгалтерські документи про сплату таких витрат.
Також до договору про надання правової допомоги від 15.08.2019 № 150819-1 не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду 04.10.2019 у справі №914/1949/18 та від 15.05.2018 у справі 821/1594/17.
Питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18).
Жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу не надано, у зв`язку із чим заява не підлягає задоволенню.
Вказані висновки суду підтверджуються постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №803/1032/18, якою вказано, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Враховуючи те, що доказів, які б підтверджували здійснення витрат для надання правничої допомоги та підготовки, подання до суду позову не надано, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва