Справа № 160/11568/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку,-
19.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демчук Христини Андріївни про накладення штрафу на боржника у ВП № 57224562 від 21.03.2019 року, якою було накладено штраф на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у розмірі 44 117,20 грн.;
- визнати протиправним та скасувати розрахунок державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демчук Христини Андріївни про нарахування виконавчого збору, яким було нараховано виконавчий збір ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у розмірі 6 707,54 грн.;
- стягнути з Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку та доходів, а 24.11.2009 було видано виконавчий лист №2-3302/09, який знаходиться на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
З розрахунку заборгованості по аліментам позивач дізнався, що сума заборгованості на жовтень місяць 2019 року складає 67 075,40 грн. 12.11.2019 при зверненні до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області позивач дізнався, що відносно нього винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів, який складає 44 117,20 грн. та нараховано виконавчий збір за 10 років у сумі 6 707,54 грн.
Позивач вважає, що заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у нього до 28.08.2018 року, її розмір та тривалість накопичення на нього приписами чинного законодавства не застосовується, а тому просить суд оскаржувану постанову та розрахунок про нарахування виконавчого збору скасувати.
Ухвалою суду від 21.11.2019 було призначено розгляд питання щодо причин поважності пропуску позивачем строку на оскарження постанови ВП № 57224562 від 21.03.2019 року та розрахунку нарахування виконавчого збору та поновлення такого строку до розгляду у судове засідання.
08.01.2020 до суду від державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демчук Христини Андріївни надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що на виконанні Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3302/09 про стягнення з позивача аліментів на утримання його неповнолітньої доньки в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини на користь матері, починаючи з 22.07.2009 року.
17.09.2018 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття вищевказаного виконавчого провадження № 57224562.
Станом на 01.03.2019 розмір заборгованості позивача складала 88 234,40 грн. 21.03.2019 в порядку п. 2 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка 27.03.2019 була направлена стягувачу рекомендованим листом.
16.04.2019 боржник з`явився до відповідача, надав пояснення та розписки за минулий період зазначивши, що аліменти він сплачує, але не в повному обсязі, що призвело до заборгованості.
Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 12 розділу Х «Інструкції з організації примусового виконання», здійснено обчислення розміру заборгованості, яка станом на 01.05.2019 рік складала 58 632,90 грн.
Представник відповідача зазначив, що пояснення боржника щодо ознайомлення із заборгованістю та частковою сплатою аліментів не в повному обсязі не є підставною для не винесення постанови про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, передбаченою п. 2 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
У судове засідання 13.02.2020 сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Частиною 9 статті 205 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 24.11.2009 року було видано виконавчий лист №2-3302/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 22.07.2009.
Державним виконавцем 17.09.2018, в порядку вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття вищевказаного виконавчого провадження № 57224562.
Так, станом на 01.03.2019 розмір заборгованості позивача склала 88 234,40 грн.
21.03.2019 державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демчук Христиною Андріївною було винесено постанову ВП № 57224562 про накладення штрафу на боржника, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 штраф у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 44 117,20 грн.
В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 від 16.04.2019 з яких видно, що аліменти він сплачує, але не в повному обсязі, що призвело до заборгованості.
Згідно розрахунку нарахування виконавчого збору зі сплати аліментів ВП № 57224562, починаючи із квітня 2019 року по грудень 2019 року, сукупний розмір нарахованого виконавчого збору станом на 01.11.2019 складає 6 707, 54 грн.
Правомірність винесення постанови № 57224562 від 21.03.2019 та розрахунку, яким було нараховано виконавчий збір у розмірі 6 707,54 грн. є предметом спору у даній адміністративній справі.
Вирішуючи заявлений спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень.
28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання».
Згідно із ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується самим позивачем, що сума заборгованості по аліментам на жовтень місяць 2019 року складає 67 075,40 грн.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину.
За положеннями ст. 194 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.
Частиною 4 ст. 194 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.
За загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, згідно якої, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі 1-7/99).
Отже, з 28.08.2018 року Законом №1404-VIII встановлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Наведене дає підстави дійти висновку про те, що з 28.08.2018 року державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, - станом на 28.08.2018 року (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, - розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оспорений у судовому порядку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у ра повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при винесенні постанови від 21.03.2019 та здійсненні розрахунку, яким нараховано виконавчий збір у розмірі 6 707,54 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд доходить висновку, що державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демчук Христиною Андріївною було правомірно винесено постанову про накладення штрафу на боржника у ВП № 57224562 від 21.03.2019 про стягнення з боржника штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи, що на день винесення постанови в нього була наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з викладених вище підстав.
Згідно із ст. 139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко