Справа № 826/1092/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1092/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Мазур А.С., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

позивача: Мельникової О.Б.

представника відповідача: Власенко І.І.

представника третьої особи: Гончарова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про зобов`язання вчинити дії, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач, КМР) в якому просила:

1) зобов`язати КМР зобов`язати Департамент земельних ресурсів самостійно за власним підписом поставити на оригіналі проекту рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 », кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га, навпроти назви профільної постійної комісії відмітку «підтримано в порядку частини 11 статті 30 Регламенту Київської міської ради», та навпроти назв інших постійних комісій відмітку «підтримано в порядку частини 5 статті 30 Регламенту Київської міської ради» протягом 10 днів з дати набуття чинності рішення суду;

2) зобов`язати Київську міську раду у відповідності до вимог чинного законодавства України розглянути проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га і прийняти рішення на пленарному засіданні Київської міської ради протягом двох місяців з дати набуття чинності рішення суду;

3) скасувати рішення №08/281-62-к Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 23.01.2018р. у частині, що викладена пунктом 17.7.1 «Про розгляд проекту рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року значений позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до КМР з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (вх. №08/М-9964 від 18.08.2016 року).

У зв`язку з ненаданням КМР мотивованої відмови позивачці (на її звернення від 18.08.2016 року вх. №08/М-9964) у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки, остання замовила роботи по розробленню такої документації із землеустрою у ФОП ОСОБА_2 , про що надала до КМР відповідне повідомлення від 06.10.2016 року вх. №МЗ-0823.

20.04.2017 року розроблений проект землеустрою № ПЗВ-1950 «Щодо відведення громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Головним управлінням Держгеокадастру у місті Києві зареєстровано земельну ділянку, що розташована по вул. Свято-Георгіївська, 10 у Голосіївському районі міста Києва та присвоєно їй кадастровий номер :90:066:0274, про що наданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 22.02.2017 року.

Так, вказаний проект землеустрою № ПЗВ-1950 від 20.04.2017 року містить:

- пояснювальну записку розробника;

- заяву ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою від 06.10.2016 року;

- завдання на виконання робіт від 06.10.2016 року;

- клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою №К-27756 від 18.08.2016 року;

- повідомлення від 06.10.2016 року;

- договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06/10-2 від 06.10.2016 року;

- черговий кадастровий план земельної ділянки (Витяг з бази даних міського земельного кадастру від 01.08.2016 року);

- витяг з містобудівного кадастру №8321/0/12-2/12-03-16 від 18.08.2016 року;

- фрагмент детального плану території мікрорайону Чапаєвка;

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 28.11.2016 року №31-26-0.4-1437/35-16;

- висновок Департаменту містобудування та архітектури щодо відповідності заявленої у справі-клопотанні ініціативи містобудівній документації або ситуації та наявних містобудівних умов та обмежень, що мають бути враховані при розробці документації із землеустрою №05/7106 від 03.05.2016 року;

- матеріали офіційно отриманої інформації про геодезичну основу№617 б/г від 13.09.2016 року;

- схема планової основи;

- таблиця вихідних пунктів;

- відомість обробки теодолітного пункту;

- топоплан масштабу 1:500;

- план меж земельної ділянки;

- відомості про обчислення площі земельної ділянки;

- викопіювання з плану масштабу 1:2000;

- ситуаційна схема;

- кадастровий план земельної ділянки;

- план меж зон обмежень земельної ділянки;

- Акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності від 07.11.2016 року;

- акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 07.11.2016 року;

- список межових знаків, переданих на зберігання;

- схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості;

- креслення перенесення в натуру (на місцевість) межових знаків земельної ділянки;

- схема економіко-планувальної зони;

- Витяг з технічної документації про нормативу грошову оцінку земельної ділянки №34-26-0.5-5460/30-16 від 10.11.2016 року;

- Висновок Департаменту містобудування та архітектури №14-1831-В про погодження проекту землеустрою від 09.12.2016 року;

- Висновок Головного управління Держгеокадастру у місті Києві про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.02.2017 року №323/82-17;

- відповідь КО «Інститут генерального плану м. Києва» №03-635 від 26.08.2014 року;

- завдання на проектування №3ВП-2460;

- відповідь Департаменту земельних ресурсів № від 07.04.2017 року.

З метою отримання рішення про передачу вищевказаної земельної ділянки їй у власність, 18.07.2017 року ОСОБА_1 подала до КМР відповідну заяву з оригіналом проекту землеустрою №ПЗВ-1950 від 20.04.2017 року та оригіналом витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 22.02.2017 року.

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було сформовано кадастрову справу А-22885 на відповідну земельну ділянку, і виготовлено проект рішення КМР ПР-14672 від 22.11.2017 року.

23.11.2017 року Департаментом земельних ресурсів направлено вказаний проект рішення (№2) заступнику міського голови - секретарю КМР для його подальшого розгляду у відповідних комісіях КМР.

27.11.2017 року заступником міського голови - секретарем Київради надано доручення №08/231-2838/ПР про розгляд проекту рішення Київської міської ради ПР-14672 від 22.11.2017 року Постійною комісією КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування.

Згідно відповіді КМР від 03.01.2018 року №225-СК-28, Постійною комісією КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування на засіданні проект рішення КМР ПР-14672 від 22.11.2017 року розглянуто не було.

Листом №225-КР-1619 від 26.04.2018 року КМР повідомила ОСОБА_1 про те, що, 23.01.2018 року, на засіданні Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування розгляд проекту рішення ПР-14672 від 22.11.2017 року було ухвалено відкласти.

Згідно п.17.7.1 наявного у матеріалах справи витягу з протоколу №1/63 засідання Постійної комісії КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування від 23.01.2018 року, вказана постійна комісія вирішила:

« 1. Відкласти розгляд проекту рішення Київської міської ради ПР-14672 від 22.11.2017 року «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

2. Громадянці ОСОБА_3 та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати інформацію щодо усунення зауважень, викладених у висновку територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин від 03.02.2017 року №323/82-17.

3. Повернутись до розгляду цього питання після надходження відповіді від громадянки ОСОБА_1 та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).».

У свою чергу, в п. 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.02.2017 року №323/82-17, наданого ГУ Держгеокадастру у місті Києві, вказані наступні зауваження та пропозиції до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 : «В акті передачі межових знаків на зберігання відсутні суміжники, а саме: від А до Б, від В до Г, від Г до Д, від Д до Е, від Е до А (міські землі не надані у власність чи користування) зазначені на кадастровому плані земельної ділянки».

07.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до КМР зі зверненням (вх. №08/М-629), у якому просила:

1) зобов`язати Департамент земельних ресурсів самостійно за власним підписом поставити на оригіналі проекту рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 », кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га, навпроти назви профільної постійної комісії відмітку «підтримано в порядку частини 11 статті 30 Регламенту Київської міської ради», та навпроти назв інших постійних комісій відмітку «підтримано в порядку частини 5 статті 30 Регламенту Київської міської ради» протягом 10 днів з дати набуття чинності рішення суду;

2) передати проект рішення КМР «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » на розгляд на пленарному засіданні КМР.

Листом № від 06.03.2018 року Департамент земельних ресурсів повідомив Постійну комісію КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування про те, що суміжники земельної ділянки на вул. Свято-Георгіївській, у Голосіївському районі м. Києва відсутні, оскільки, рішення КМР стосовно передачі у власність суміжних земельних ділянок не приймала.

03.05.2018 року позивач надала відповідачу відповідь Постійній комісії КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування щодо розгляду ПР-14672 від 22.11.2017 року (вх. №08-М-2216), якою повідомила, що в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання відсутні суміжники від А до Б, від В до Г, від Г до Д, від Д до Е, від Е до А у зв`язку з тим, що земельні ділянки, які суміжні з цими точками, є міськими землями, знаходяться у комунальній власності (не надані у власність чи користування). Також, позивачем надано копію акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання з власником суміжної земельної ділянки від Б до В від 07.11.2016 року.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у передбачений законодавством строк,протиправно не прийняв рішення по заяві позивача про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядком набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві (далі по тексту - Порядок №241/2463) (усі нормативно-правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч.3 ст.116 ЗК України).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України).

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені ст.121 ЗК України, відповідно до пункту «г» частини 1 якої, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара, в селищах не більше 0,15 гектара, в містах не більше 0,10 гектара.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , розроблено на земельну ділянку розміром 0,1000 га.

Відповідно до частин 6-9 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п.п. а) і б) ч.1 ст.9 ЗК України, до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З метою визначення особливостей землекористування у місті Києві як столиці України, Київська міська рада своїм рішенням від 20.04.2017 року №241/2463 затвердила Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві (надалі - Порядок №241/2463).

Відповідно до п.4.8 Порядку №241/2463, після державної реєстрації земельної ділянки (внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру про проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки) зацікавлена особа з метою прийняття Київською міською радою рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) звертається в установленому порядку до приймальні Київради з земельних питань для прийняття Київською міською радою відповідного рішення. До заяви зацікавлена особа подає погоджену в установленому порядку документацію із землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру, електронний файл in4 та файл XML.

Приймальня КМР з земельних питань у день надходження заяви або протягом наступного робочого дня надсилає подані матеріали до Департаменту земельних ресурсів для:

- підготовки висновку щодо надання в установленому законом порядку земельної ділянки відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в України»;

- занесення відповідної інформації до міського земельного кадастру (за необхідності);

- підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки у власність (в користування);

- підготовки пояснювальної записки до проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки у власність (в користування).

Пунктом 4.9 Порядку №241/2463 передбачено, що підготовка висновку щодо надання в установленому законом порядку земельної ділянки, внесення відповідної інформації до міського земельного кадастру, підготовка проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки у власність (в користування) здійснюється у десятиденний термін. Внесення відповідної інформації до міського земельного кадастру здійснюється безпосередньо Департаментом земельних ресурсів на безоплатній основі.

Згідно п.4.10 Порядку №241/2463, за результатами розгляду проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки у власність (в користування) Київська міська рада приймає відповідне рішення щодо розпорядження земельною ділянкою в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради.

Згідно ч.1 ст.26 Регламенту Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 07.07.2016 р. № 579/579 (далі по тексту - Регламент Київської міської ради), суб`єктами подання проектів рішень виступають Київський міський голова, депутати Київради, заступник міського голови - секретар Київради, постійні комісії Київради, виконавчий орган Київради (Київська міська державна адміністрація), загальні збори громадян в порядку, визначеному законодавством та цим Регламентом, а також члени територіальної громади міста Києва в порядку місцевої ініціативи відповідно до вимог, передбачених законодавством та цим Регламентом.

Відповідно до ч. 5 ст.29 Регламенту Київської міської ради, протягом п`яти днів з дня реєстрації проекту рішення в управлінні організаційного та документального забезпечення діяльності Київради Київський міський голова або за його дорученням заступник міського голови - секретар Київради надає доручення щодо розгляду проекту рішення постійній комісії, яка, враховуючи функціональну спрямованість постійних комісій, визначається ним профільною для попереднього розгляду відповідного проекту рішення, а також іншим постійним комісіям виходячи з їх функціональної спрямованості.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Відповідно до ч. 10 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії.

Згідно ч. 2-3 статті 1 Положення про постійні комісії Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київської міської ради №9/9 від 19.06.2014р. (далі по тексту - Положення про постійні комісії), постійні комісії Київської міської ради здійснюють свою діяльність, керуючись Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, рішеннями Київської міської ради, Статутом територіальної громади міста Києва, Регламентом Київської міської ради та цим Положенням. Постійні комісії Київської міської ради є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Положення про Постійні комісії Київської міської ради, затвердженого Рішенням Київської міської ради №9/9 від 19.06.2014р. (далі - Положення про постійні комісії), постійні комісії КМР, перелік яких затверджений рішенням КМР від 19.06.2014 року №10/10 «Про перелік та склад постійних комісій Київської міської ради», здійснюють повноваження, визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламентом Київської міської ради, цим Положенням та відповідно до функціональної спрямованості, яка визначена цією статтею.

У свою чергу, ч. 12 статті 11 Регламенту КМР передбачено, що функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються цим Регламентом та Положенням про постійні комісії. Перелік та склад постійних комісій Київради затверджуються окремим рішенням Київради.

Пунктом 1 частини 3 статті 5 Положення про постійні комісії передбачено, що постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування вивчає, попередньо розглядає, бере участь у підготовці та готує проекти рішень Київської міської ради, надає висновки та рекомендації, здійснює контроль за виконанням рішень ради, її виконавчого органу з питань володіння, користування та розпорядження землями територіальної громади міста (включаючи питання передачі земельних ділянок у власність чи користування, приватизації земельних ділянок, припинення права користування та вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності).

Тобто, постійна комісія КМР з питань містобудування, архітектури за своєю функціональною спрямованістю, визнається профільною у даних правовідносинах.

Згідно ч.1 ст.30 Регламенту Київської міської ради, постійні комісії Київради (окрім профільної) протягом двадцяти днів з моменту реєстрації проекту рішення в управлінні організаційного та документального забезпечення діяльності Київради опрацьовують його та за результатами розгляду проекту рішення приймають висновок, яким:

1) підтримують проект рішення Київради без зауважень та підписують його;

2) підтримують проект рішення Київради із зауваженнями чи рекомендаціями; у цьому випадку на оригіналі проекту рішення навпроти назви відповідної постійної комісії поряд із підписом голови цієї постійної комісії ставиться відмітка "із зауваженнями" або "з рекомендаціями";

3) відхиляють проект рішення з відповідним обґрунтуванням; у цьому випадку на оригіналі проекту рішення навпроти назви відповідної постійної комісії поряд із підписом голови цієї постійної комісії ставиться відмітка «відхилено» із зазначенням дати та номеру відповідного протоколу засідання постійної комісії.

Згідно ч. 4 ст.30 Регламенту КМР, висновок постійної комісії про підтримку чи відхилення проекту рішення, а також висновок про підтримку проекту рішення із зауваженнями чи рекомендаціями викладається у протоколі засідання комісії. Постійна комісія повідомляє профільну постійну комісію про результати розгляду проекту рішення та в разі прийняття висновку про підтримку проекту рішення із зауваженнями чи рекомендаціями або висновку про відхилення проекту рішення направляє відповідний витяг з протоколу до профільної постійної комісії. Висновок постійної комісії про підтримку проекту рішення із зауваженнями чи рекомендаціями або висновок про його відхилення є обов`язковим для розгляду профільною постійною комісією.

Відповідно до ч.5 ст.30 Регламенту КМР, у разі, якщо постійна комісія, що не є профільною з розгляду відповідного проекту рішення, протягом встановленого частиною першою цієї статті 30 Регламенту строку не розглянула проект рішення або не прийняла жодного з передбачених частиною першою цієї статті 30 Регламенту висновків, або у випадку ненадходження до профільної постійної комісії повідомлення про результати розгляду постійною комісією проекту рішення, проект рішення вважається підтриманим такою постійною комісією. У такому випадку суб`єкт подання або голова профільної постійної комісії після розгляду проекту рішення профільною постійною комісією самостійно за власним підписом ставить на оригіналі проекту рішення навпроти назви відповідної постійної комісії, що не є профільною, відмітку «підтримано в порядку ч. 5 ст. 30 Регламенту».

Згідно ч. 6 ст.30 Регламенту КМР, профільна постійна комісія протягом 35 днів з моменту реєстрації проекту рішення в управлінні організаційного та документального забезпечення діяльності Київради опрацьовує його та за результатами розгляду проекту рішення приймає висновок, яким:

1) підтримує проект рішення Київради без зауважень та підписує його;

2) підтримує проект рішення Київради із зауваженнями чи рекомендаціями; у цьому випадку на оригіналі проекту рішення навпроти назви профільної постійної комісії поряд із підписом голови профільної постійної комісії ставиться відмітка «із зауваженнями» або «з рекомендаціями»;

3) за згодою суб`єкта подання створює робочу групу постійної комісії для доопрацювання проекту рішення;

4) відхиляє проект рішення з відповідним обґрунтуванням та повертає його суб`єкту подання; у цьому випадку на оригіналі проекту рішення навпроти назви профільної постійної комісії поряд із підписом голови профільної постійної комісії ставиться відмітка «відхилено» із зазначенням дати та номеру відповідного протоколу засідання постійної комісії.

Висновок профільної постійної комісії викладається у протоколі засідання комісії.

Відповідно до ч.11 ст.30 Регламенту Київської міської ради, у разі, якщо профільна постійна комісія протягом строку, встановленого частиною шостою цієї статті 30 Регламенту, не розглянула проект рішення або не прийняла жодного з передбачених частиною шостою цієї статті 30 Регламенту висновків, проект рішення вважається підтриманим профільною постійною комісією.

В такому випадку профільна постійна комісія зобов`язана на вимогу суб`єкта подання протягом трьох днів направити йому оригінал проекту рішення. Суб`єкт подання може протягом тридцяти днів з моменту отримання оригіналу проекту рішення подати його для опрацювання до управління правового забезпечення діяльності Київради. В такому разі суб`єкт подання самостійно за власним підписом ставить на оригіналі проекту рішення навпроти назви профільної постійної комісії відмітку «підтримано в порядку ч. 11 ст. 30 Регламенту», а навпроти назв інших постійних комісій у випадку, якщо відповідні підписи та відмітки ще не проставлені, ставить за власним підписом відмітку «підтримано в порядку ч. 5 ст. 30 Регламенту».

У даному випадку, оригінал проекту рішення КМР «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 », кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га, до Департаменту земельних ресурсів не повертався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання КМР зобов`язати Департамент земельних ресурсів самостійно за власним підписом поставити на оригіналі проекту рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 », кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га, навпроти назви профільної постійної комісії відмітку «підтримано в порядку частини 11 статті 30 Регламенту Київської міської ради» та навпроти назв інших постійних комісій відмітку «підтримано в порядку частини 5 статті 30 Регламенту Київської міської ради» протягом 10 днів з дати набуття чинності рішення суду.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, оформлене протоколом №1/63 від 23 січня 2018 року (№08/271-626), в частині, що викладена пунктом 17.7.1, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже вище зазначалося судом, норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту КМР та Положення про постійні комісії вбачається, що постійно діючі при відповідній місцевій раді комісії не є самостійними суб`єктами владних повноважень, оскільки утворюються і діють в межах компетенції відповідної ради в числі депутатів, що входять до її складу.

Рішенням КМР від 19 червня 2014 року № 9/9 затверджено Положення про постійні комісії Київської міської ради, яким Постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, оформлене протоколом наділено повноваженнями вивчати, попередньо розглядати, брати участь у підготовці та готувати проекти рішень Київської міської ради, надавати висновки та рекомендації з питань, зокрема, володіння, користування та розпорядження землями територіальної громади міста (включаючи питання передачі земельних ділянок у власність чи користування, приватизації земельних ділянок).

Згідно з п. 10 вказаного Положення, за результатами розгляду питань порядку денного комісія готує і ухвалює рекомендації, висновки і інші рішення, які приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності або неможливості виконання ним своїх обов`язків - заступником голови або секретарем постійної комісії.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає можливість підготовки постійними комісіями рад висновків і рекомендацій, але не винесення рішень.

Проте, у даному випадку, має місце прийняття саме рішення, яке містить імперативні приписи, що не узгоджується з ч.10 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У даному випадку наведений вище п.10 Положення про постійні комісії в частині можливості прийняття постійною комісією інших рішень, не підлягає застосуванню в силу вимог ч.3 статті 7 КАС України через його невідповідність в цій частині вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, прийняте рішення стосується прав та інтересів позивача з огляду на те, що воно прийняте в процедурі вирішення питання про приватизацію визначеної ним земельної ділянки, а тому таке рішення впливає як на результат вирішення такого питання, так і на строки його вирішення.

Вказані обставини обумовлюють право позивача на оскарження зазначеного рішення, оскільки воно стосується її прав та інтересів.

Наведена правові позиція узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, яка міститься у постанові від 17.12.2018 року в справі №583/1212/16-а.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Постійної комісії, підставою для відкладення розгляду проекту рішення КМР «Про передачу гр. ОСОБА_1 у приватне власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » була відсутність інформації щодо усунення зауважень, викладених у висновку Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 03.02.2017р. №323/82-17, а саме: «В акті передачі межових знаків на зберігання відсутні суміжники, а саме: від А до Б, від В до Г, від Г до Д, від Д до Е, від Е до А (міські землі не надані у власність чи користування) зазначені на кадастровому плані земельної ділянки».

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з кадастрового плану земельної ділянки, що є частиною проекту землеустрою №ПЗВ-1950 від 20.04.2017р., суміжники від А до Б, від В до Г, від Г до Д, від Д до Е, від Е до А відсутні, оскільки, ці землі є міськими землями, знаходяться у комунальній власності (не надані у власність чи користування). Вказане також підтверджено листом Департаменту земельних ресурсів № від 06.03.2018р. та листом ОСОБА_1 від 03.05.2018р. Матеріали справи містять копію акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання з власником суміжної земельної ділянки від Б до В від 07.11.2016р.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про невідповідність дій Постійної комісії вимогам чинного законодавства.

Відповідно, дана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, оформленого протоколом №1/63 від 23.01.2018 року (№08/271-626), в частині, що викладена пунктом 17.7.1.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача у відповідності до вимог чинного законодавства розглянути проект рішення КМР «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га та прийняти по ньому рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після отримання 18.07.2017 року клопотання позивача, Департаментом земельних ресурсів було підготовлено відповідний проект рішення, який листом від 23.11.2017 року №2 скеровано на розгляд КМР.

Так, пунктом 4.10 Порядку №241/2463 визначено, що за результатами розгляду проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки у власність (в користування) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки у власність (в користування) Київська міська рада приймає відповідне рішення щодо розпорядження земельною ділянкою в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради.

Таким чином, наведеним Порядком та положеннями ст. 118 ЗК України не передбачено права Ради взагалі не розглядати питання передачі (надання) земельної ділянки в користування (у власність)

Натомість, вказані правові акти містять положення про те, що КМР або приймає рішення про таку передачу або про відмову у передачі.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не має права на альтернативну поведінку, останнім має бути прийнято відповідне рішення.

Однак, станом на час розгляду справи судом першої інстанції, КМР, як компетентним органом у вирішенні земельних питань, не було розглянуто на пленарному засіданні питання про затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність позивачу, що є порушенням ст. 118 ЗК України та іншими нормативними актами строку для розгляду клопотання позивача, у зв`язку з чим зазначене питання підлягає розгляду відповідачем.

Так, з урахуванням обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання розглянути проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » кадастровий номер :90:066:0274 земельної ділянки площею 0,1000 га і прийняти рішення на пленарному засіданні Київської міської ради протягом двох місяців.

Той факт, що Постійною комісією відкладено розгляд вказаного проекту не впливає на висновок суду, оскільки законодавством закріплено обов`язок Ради, на пленарному засіданні, розглянути проект рішення та прийняти рішення або про передачу земельної ділянки або про відмову у передачі.

Отже, погодження чи непогодження вказаного проекту рішення Постійними комісіями, до компетенції яких не віднесено вирішення питань регулювання земельних відносин, не може нівелювати такий обов`язок.

При цьому, Регламент визначає процедуру розгляду питань, пов`язаних в тому числі із регулюванням земельних відносин, і порядок прийняття рішень, а не встановлює і не може встановлювати виключень, за яких такі питання розглядаються іншим органом ніж відповідною радою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі №826/7730/17.

Щодо посилання відповідача на дискреційні повноваження Київської міської ради, як на підставу для відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання Київської міської ради розглянути поданий позивачем проект та прийняти у відповідності до закону рішення, суд вказує наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України»(№29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №30985/96).

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Тобто, судом встановлено, що відповідач в межах даної справи, у передбачений законодавством строк, не прийняв відповідного рішення по заяві позивача про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки, а тому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги у частині зобов`язання Київської міської ради розглянути проект рішення і прийняти рішення на пленарному засіданні Київської міської ради протягом двох місяців з дати набуття чинності рішенням суду підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України»(№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 17.02.2020 року