Справа № 1.380.2019.001963
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2020 року

Київ

справа №1.380.2019.001963

адміністративне провадження №К/9901/35157/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Юрченко В.П., Шипуліна Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною картки відмови Львівської митниці ДФС України від 01 квітня 2019 року № 6349/10/13-70-19-38 та скасування рішення Львівської митниці ДФС України від 19 березня 2019 року № 209000/2019/900004/2 про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною картки відмови Львівської митниці ДФС України від 01 квітня 2019 № 6349/10/13-70-19-38 та скасування рішення Львівської митниці ДФС України від 19 березня 2019 року № 209000/2019/900004/2 про коригування митної вартості.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року (текст постанови суду складено 15 листопада 2019 року) у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС задоволено, скасовано рішення Львівської митниці ДФС України від 19 березня 2019 року № 209000/2019/900004/2 про коригування митної вартості товарів, визнано протиправною картку відмову Львівської митниці ДФС України від 01 квітня 2019 року № 6349/10/13-70-19/38.

Зокрема, судами зазначене наступне, відповідно до обставин встановлених при розгляді вищенаведеної справи, зазначені позивачем відомості не становлять сумнівів, щодо числових значень складових митної вартості, які зазначені у декларації при декларуванні товару.

За таких обставин, вимоги митного органу про необхідність надання декларантом додаткових документів є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі необґрунтованим.

Крім того, було наведено, що митним органом не доведено наявності в нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи те, що позовна вимога про визнання протиправною відмову Львівської митниці ДФС України від 01 квітня 2019 року №6349/10/13-70-19/38, є похідною від основної вимоги, тому вона теж підлягає задоволенню.

13 грудня 2019 року Львівська митниця ДФС (згідно з штампом на поштовому конверті), не погодившись з рішенням першої та апеляційної інстанції, звернулась до Верховного суду з касаційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19).

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2019 року касаційну скаргу Львівської митниці ДФС у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) було залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору у встановленому законом розмірі, окрім того, зобов`язано надати до суду розрахунку коригування митної вартості.

13 січня 2020 року Львівська митниця ДФС отримала вищенаведену ухвалу Верховного суду про залишення касаційної скарги без руху.

23 січня 2020 року митним органом було направлено до Верховного Суду платіжне доручення № 38 від 20 січня 2020 року, сплачене Галицькою митницею Державної митної служби в розмірі 5378,80 грн за подання касаційної скарги у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19), окрім того, до суду було подано клопотання про заміну відповідача у справі, з Львівської митниці ДФС () на Галицьку митницю Державної митної служби (), з наступним обґрунтуванням.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та наказу ДФС України від 25 листопада 2019 року № 30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» з 28 листопада 2019 року розпочато реорганізацію Львівської митниці ДФС.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної митної служби» від 04 грудня 2019 року № 1217-р погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2019 року № 337 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

З дня набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Львівської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Державної митної служби.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, Верховний Суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання Львівської митниці ДФС про заміну відповідача у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) з Львівської митниці ДФС () на її правонаступника Галицькою митницю Державної митної служби ().

Відповідно до Реєстру підтверджень оплат із Казначейства кошти за сплату судового збору за подання касаційної скарги митним органом у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) було зараховано 22 січня 2020 року.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При поданні позовної заяви (квітень 2019 року) до суду першої інстанції (одна вимога майнового характеру та одна вимога не майнового характеру), ставка судового збору для позовної вимоги майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Та для позовної вимоги не майнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму на 01.01.2019 становить 1921,00 грн.

У справі подано позовну заяву, в якій заявлено вимоги майнового характеру (визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості) та не майнового характеру (скасування картки відмови).

При розрахунку судового збору за подання касаційної скарги, щодо вимоги майнового характеру суд виходить з такої формули: 200% х (ціна позову х 1%), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, загальна оспорювана сума (ціна позову) у справі становить різницю показників митної вартості товару, визначених митним органом та позивачем.

Виходячи з матеріалів справи ціна позову складає 20866,49 грн.

Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги в частині майнових позовних вимог складає 1536,00 грн (768,40 грн x 200%), а в частині не майнових вимог складає 3842,00 грн (1921,00 грн x 200%).

Отже, Верховний Суд приходить до висновку щодо правильності сплаченого судового збору митним органом за подання касаційної скаргу у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) в загальному розмірі 5378,80 грн.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України до справ незначної складності також відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) є визнання протиправною картки відмови Львівської митниці ДФС України від 01 квітня 2019 року № 6349/10/13-70-19-38 та скасування рішення Львівської митниці ДФС України від 19 березня 2019 року № 209000/2019/900004/2 про коригування митної вартості.

Отже Верховний Суд приходить до висновку, щодо віднесення справи № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19) до незначної складності.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже законодавець визначає випадки за наявності яких можливо переглянути справу в касаційній інстанції незначної складності.

Скаржник у вищенаведеній касаційній скарзі наводить підстави щодо застосування підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Та в обґрунтування вищевказаного посилання митний орган зазначає, що судами першої та апеляційної в порушення вимог митного законодавства не враховано факт неподання позивачем документу про оплату товару.

З огляду на вищесказане, Верховний Суд зазначає наступне.

Поняття «питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики» належить до категорії оцінних, тобто зміст якого не містить чітко визначеного, завершеного комплексу ознак. Це зумовлює необхідність встановлення його конкретного змісту в кожному окремому індивідуально визначеному випадку за розсудом відповідного суб`єкта правозастосування.

Таким чином, з`ясування відповідного критерію «мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики» питань права, які порушуються в касаційній скарзі, належить до сфери суб`єктивної оцінки (розсуду) складу суду, який вирішує питання відкриття касаційного провадження.

Очевидно, що застосувавши у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України такий критерій допустимості касаційного оскарження, як «питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики», законодавець переслідував мету визначити предметом касаційного перегляду тільки такі малозначні справи, авторитетне вирішення яких судом касаційної інстанції має вихідне, базове значення для розвитку усієї правозахисної практики адміністративних судів в Україні щодо захисту порушених прав і свобод особи, прав та законних інтересів юридичних осіб, передусім, найбільш значних, важливих, основоположних з них, за обставин відсутності зазначеної єдиної, уніфікованої у відповідній категорії справ встановленої судової практики.

Таким чином, у суду відсутні підстави для застосування підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства до касаційної скарги Львівської митниці ДФС на який вона посилається.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Замінити відповідача у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19), а саме Львівську митницю ДФС () її правонаступником - Галицькою митницею Державної митної служби ().

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 1380.2019.001963 (№ 857/9289/19).

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписВ.П. Юрченко
підписТ.М. Шипуліна