Справа № 440/4085/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4085/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністраці (далі за текстом-відповідач), у якій просить:

- зобов`язати обласне бюро судово-медичної експертизи повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 жовтня 2019 року:

- зобов`язати обласне бюро судово-медичної експертизи вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом;

- зобов`язати обласне бюро судово-медичної експертизи провести судово-медичну експертизу по встановленню причинно-наслідкового зв`язку отриманої травми за наявної медичної документації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заява ОСОБА_1 про проведення судово-медичної експертизи відповідачем не розглянута та не вирішена по суті, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року скасовано. Справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

27 грудня 2019 року справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 02 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

11 січня 2020 року позивач усунув недоліки, визначені ухвалою суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

29.01.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував стосовно позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на їх безпідставність. Наголосив, що проведення судово-медичної експертизи можливе лише за наявності підстав, передбачених процесуальним законодавством. Відтак, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтовані та безпідставні, позаяк останнім не аргументовано наявність відповідних правових підстав для проведення експертизи.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

21.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Обласного бюро судово-медичної експертизи із заявою про проведення медичної експертизи по встановленню причинно-наслідкового зв`язку отриманої травми за наявної медичної документації.

Листом Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації №2740 від 23.10.2019 повідомлено, що для проведення судово-медичної експертизи необхідно надати постанову слідчого, прокурора або ухвалу суду про призначення комісії судово-медичної експертизи, а також наявну медичну документацію. Також, повідомлено, що проведення комісійних судово-медичних експертиз в цивільних справах проводиться на платних засадах.

Позивач, не погодившись із наданою відповіддю, звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 5 Закону № 393/96 встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Суд зазначає, що звернення позивача від 21.10.2019 є за своїм змістом заявою (клопотанням), оскільки містить прохання про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів. Означена заява відповідає вимогам статті 5 Закону № 393/96.

Відповідно до статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто /частини 1, 2/.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки /частина 3/.

Частиною 4 статті 15 Закону визначено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як слідує з матеріалів справи, подане позивачем звернення від 21.10.2019 адресувалося Обласному бюро судово-медичної експертизи та стосувалося вирішення питання щодо проведення судово-медичної експертизи по встановленню причинно-наслідкового зв`язку отриманої травми.

Як вже зазначалося судом, відповідачем на звернення від 21.10.2019 була надана відповідь №2740 від 23.10.2019, за змістом якої для проведення судово-медичної експертизи необхідно надати постанову слідчого, прокурора або ухвалу суду про призначення комісії судово-медичної експертизи, а також наявну медичну документацію. Також, повідомлено, що проведення комісійних судово-медичних експертиз в цивільних справах проводиться на платних засадах.

Судом встановлено, що відповідач надав оцінку викладеним у зверненні питанням та за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 відмовив останньому у проведенні судово-медичної експертизи, а відтак, звернення ОСОБА_1 вважається розглянутим.

Лист №2740 від 23.10.2019 містить посилання на мотиви відмови та норми відповідного закону, що регулює спірні відносини, а відтак, відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для зобов`язання обласного бюро судово-медичної експертизи повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 жовтня 2019 року та вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, позаяк відповідачем надано у повному обсязі оцінку питанням, що порушені позивачем у заяві, а тому така заява роглянута відповідачем у межах його компетенції, на підставі та у спосіб, що визначений законом.

Отже, у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим при вирішенні позовної вимоги про зобов`язання обласного бюро судово-медичної експертизи провести судово-медичну експертизу по встановленню причинно-наслідкового зв`язку отриманої травми за наявної медичної документації суд виходить з наступного.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності визначається Законом України «Про судову експертизу».

Згідно зі статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судову експертизу» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Пунктом 1.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6 (далі-Інструкція від 17.01.1995 №6) передбачено, що судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду. Судово-медична експертиза виконується згідно з Законом України "Про судову експертизу", процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, міжнародними договорами та угодами про взаємну правову допомогу і співробітництво, що регулюють правовідносини у сфері судово-експертної діяльності, даною Інструкцією та нормативними документами, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я (надалі - МОЗ) України N 6 від 17 січня 1995 р.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції від 17.01.1995 №6 судово-медична експертиза проводиться згідно з постановою особи, що проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді, а також за ухвалою суду.

Підстави та порядок проведення судово-медичної експертизи врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Зокрема, частиною 1 статті 242 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Також, частиною 3 статті 102 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Аналогічні правові положення містяться у частині 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України, частині 1 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, проведення судово-медичної експертизи можливе лише за наявності відповідних підстав визначених процесуальним законодавством, зокрема, постанови слідчого, прокурора, ухвали суду чи слідчого судді. Також, процесуальні закони передбачають проведення експертизи на замовлення учасника справи на підставі відповідного договору.

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 від 21.10.2019 містить прохання про проведення судово-медичної експертизи по встановленню причинно-наслідкового зв`язку отриманої травми. Заява не містить відомостей щодо мети проведення судово-медичної експертизи. Також, до заяви не додано ані процесуального документа, передбаченого процесуальним законом як підстава для проведення експертизи, ані медичної документації на підставі якої слід провести таку експертизу.

Позивач не надав доказів на підтвердження наявності постанов слідчого, прокурора, ухвал слідчого судді чи суду, якими б призначено проведення судово-медичної експертизи. Разом з тим позивачем ані в заяві про проведення судово-медичної експертизи, ані в ході розгляду справи не надано відомостей щодо необхідності проведення такої експертизи на замовлення учасника справи для подальшого подання висновку до суду.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, позивачем не доведено наявність передбачених законом підстав для призначення та проведення судово-медичної експертизи, а тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації (вул.Енгельса,33, м.Полтава, 36039, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя К.І. Клочко