Справа № 615/1510/19
Суддя: Токмакова А. П.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 615/1510/19
Провадження № 2-а/615/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.

секретаря судового засідання - Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управляння патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хмелевського Івана Сергійовича про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

05.11.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 №683322 від 27.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було порушено його конституційне право на правову допомогу при складанні постанови, не встановлено факт скоєння адміністративного правопорушення, що призвело до внесення в постанову не відповідних дійсності обставин, а тому вважає її необґрунтованою та незаконною.

Вказав, що 27.10.2019 року о 10:28 год. на а/д Київ-Харків-Довжанський М03 395 км керував т/з, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів та мав у наявності працездатний вогнегасник. Пояснював поліцейському, що перед виїздом на лінію завжди перевіряється наявність та працездатність вогнегасників, проте відповідач все одно склав постанову.

Після виконання вимог ст.171 КАС України на підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі. З урахуванням вимог ч.1 ст.257 КАС України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, в зв`язку з чим роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

05.12.2019 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, оскільки згідно п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність т/з, однак позивач не дотримався вказаної вимоги, тим самим створивши загрозу безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п.31.4 ПДР України забороняється експлуатація т/з згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, у разі відсутності працездатного вогнегасника в автобусі (п.31.4.7.є). Вважає, що вогнегасники так само, як і медична аптечка, повинні бути розміщені й надійно закріплені в місцях, передбачених конструкцією т/з. Забороняється використання вогнегасників без пломб та із закінченим терміном придатності.

В даному випадку при візуальному огляді пред`явленого позивачем вогнегасника виявлено відсутність гарантійного терміну експлуатації, протягом якого гарантується його працездатний стан за умови дотримання споживачем вимог інструкції з експлуатації. Також відсутні маркування, передбачені виробником та ПТОВ, які мають право проводити його технічне обслуговування, дата виготовлення (продажу) та дата проведення технічного обслуговування. Дані вимоги зазначені у «Правилах експлуатації та типові норми належності вогнегасників», затверджених Наказом МВС від 15.01.2018 року №25, які, на думку відповідача є обов`язковими до виконання, але проігноровані позивачем.

Наголосив, що на доданому до постанови відеозапису №2 о 10:58:38 год. позивачем підтверджено факт порушення, а саме позивач зазначив, що «Вогнегасник був, але прострочений», тому, на думку відповідача, доводи позивача про наявність у т /з працездатного вогнегасника на день винесення постанови спростовується.

11.12.2019 року позивач надіслав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог. Вказав, що відповідачем протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу була винесена постанова, хоча позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням. Вважає, що поліцейський не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення.

19.12.2019 року відповідач надіслав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що на місці розгляду справи позивача було ознайомлено з усіма правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі і правом на правову допомогу під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Що стосується порядку винесення постанови відповідач, посилаючись на п.2 Роздіру ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ч.ч.2,5 ст.258 КУпАП зазначив, що за вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, виноситься саме постанова, а не протокол.

Посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення, на думку відповідача, є необґрунтованим та таким, що суперечать чинному законодавству.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, оскільки керував т/з у відповідності до ПДР України. Пояснив, що 27.10.2019 року між АТП, якому належить автобус та групою батьків з дітьми, що їхали в Полтаву на фестиваль, було укладено договір про перевезення пасажирів. На підставі цього договору на АТП виписано маршрутний лист та підготовлено всі необхідні документи. Перед виїздом автобус був оглянутий механіком та техніком з безпеки. По дорозі на посту смт. Чутове зупинили працівники поліції та попросили документи на перевезення пасажирів, перевірили вказаний договір, дозвіл патрульної поліції, маршрут, страховки на кожного пасажира, після чого попросили аптечку, вогнегасник, проходження тех. огляду автомобіля, страховку, тех. паспорт и посвідчення. Вказав, що вогнегасник, якщо дивитися заводські дані, був прострочений, але зверху була наліплена табличка підприємства, що перевіряє придатність та відновлює стан вогнегасників, але вона чомусь зникла, можливо сфотографований інспектором з іншого боку, де була наліпка з датою повірки. На наданій інспектором фотографії відсутній номер вогнегасника, тому не можливо стверджувати, що він дійсно належить позивачу. Інспектор написав, що вогнегасник несправний, але ж на ньому стоїть пломба. Не дивлячись на заперечення позивача інспектор виніс постанову та після чого він поїхав далі до м. Полтави, звідки ввечері повертався до м. Валки через пост смт. Чутове, але претензій до нього не було. Звернув увагу, що крім вказаного інспектором вогнегасника в автобусі було ще 2, що підтверджується відповідними документами АТП.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2019 року поліцейським роти 4 БУПП в Полтавській області ДПП Хмелевським І.С. винесено постанову серії ДПО18 № 683322 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, за те, що він 27.10.2019 року о 19:10 год., на а/д М-03 395 км Київ-Харків-Довжанський керував т/з, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів та не мав працездатного вогнегасника, чим порушив п.п.31.4.7 ПДР України, ДСТУ. Цією ж постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Із дослідженого наданого інспектором відеозапису вбачається, що працівники поліції спочатку звинувачували його в тому, що він не має при собі вогнегасника, потім, що відсутній працездатний вогнегасник. При цьому наполягали, що той вогнегасник, який є у позивача, не працездатний, хоча видно, що він був з пломбами. На зображенні не видно номера вогнегасника та інших даних, щоб можна було його ідентифікувати з вогнегасником, який містився в автобусі позивача, сфотографований лише з одної сторони, огляд в передбаченому законом порядку не проводився, що позбавляє суд можливості спростувати пояснення позивача.

Із наданих позивачем доказів вбачається, що т/з Mercedes Benz 1117, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ПАТ «Валківське АТП 1641», що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном серії НОМЕР_2 .

Згідно протоколу перевірки технічного стану т/з №00056-00481-19 від 06.09.2019 року, т/з після технічного контролю визнано технічно справним, дата наступного проходження обов`язково технічного контролю не пізніше 06.03.2020 року.

В жовтні 2019 року даний автобус було виділено водію ОСОБА_1 , про що свідчить подорожний лист №175994, з якого слідує, що автомобіль починаючи з 01 числа місяця щоранку оглядався механіком, як під час виїзду, так і під час заїзду увечері щодо технічної справності автобуса, в тому числі 27.10.2019 року на виконання заказу Валки-Полтава.

Крім того, судом досліджені фотографії вогнегасників, які закріплені за т/з Mercedes Benz 1117, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст.121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Також, згідно ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення.

Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ч.2 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, ч.3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Постанову серії ДПО18 № 683322 від 27.10.2019 року, винесену поліцейським роти №4 батальйону Управляння патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хмелевським Іваном Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Токмакова