Справа № 448/20/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 448/20/20 пров. № А/857/1538/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Глушка І.В.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 09 січня 2020 року (суддя- Кічак Ю.В., ухвалене в м. Мостиська о 17:51) у справі № 448/20/20 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 про затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з позовом до Громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 , та просить постановити рішення про затримання громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 09 січня 2020 року позов задоволено; затримано особу, яка ідентифікувала себе як громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 15.55 год. 06.01.2020р.

Не погодившись з прийнятим рішенням Громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 оскаржив його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що ст. 289 КАС України передбачає 4 альтернативних заходи щодо правопорушника, серед яких судом першої інстанції обрано найсуворіший. що його затримання суперечить ст. 29 Конституції України, згідно з якою кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Вказує, що застосування до особи будь-якого покарання у виді порушення свободи пересування є виключною мірою. Також вказує, що наданий йому перекладач не мав належної освіти та кваліфікації, щоб забезпечити розуміння затриманим судового провадження. Також зазначає про можливість його взяття на поруки.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджене належними доказами неможливості прибути в судове засідання. Також апеляційний суд зазначає, що у справах даної категорії визначено скорочені строки розгляду апеляційних скарг (10 днів після закінчення строку на апеляційне оскарження), та розгляд даної апеляційної скарги можливий за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що особа, яка ідентифікувала себе як громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 , законно потрапив на територію України у 2012р.

В подальшому відповідач, перебуваючи на території України, 05.01.2020 року спільно з іншими громадянами Сирійської Арабської Республіки незаконно перетнув державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску в напрямку 449 прикордонного знаку, що на території Старосамбірського району Львівської області, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України»,та 06.01.2020р. під час проведення прикордонно-представницької зустрічі представників прикордонної служби України з представниками ПВ РП в рамках Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб відповідач був переданий з Республіки Польща на територію України та затриманий в пункті пропуску «Шегині-Медика».

Під час затримання відповідач не мав при собі паспорта та іншого документа, за наявності якого можлива достовірна його ідентифікація та встановлення обставин щодо законності його перебування на території України (підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 06.01.2020р.).

Окрім цього, постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.01.2020 року відповідача визнано винуватим у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що 09.01.2020 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у приміщенні Старосамбірського районного суду Львівської області відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні. Дану заяву 09.01.2020р. направлено для розгляду на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією протоколу про адміністративне затримання від 06.01.2020 року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 06.01.2020року; копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.01.2020 року; копією листа Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПСУ №21/166 від 09.01.2020року, адресованого в Головне Управління ДМС України у Львівській області, згідно якого на адресу останнього направлено на розгляд заяву відповідача про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що є всі правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Частиною 1 статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Також, згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Посилання апелянта на те, що відповідач не був забезпечений перекладачем, а наданий перекладач не мав належної освіти не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за участю перекладача Махлай Т.М., відводу якій у встановленому законом порядку заявлено не було, та в матеріалах справи наявна розписка про те, що перекладач- Махлай Т.М. повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад та за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач незаконно перетнув державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, та він не має законних підстав для перебування на території України та останній звернувся із заявою про отримання статусу біженця на території України, відтак є правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України, що за викладених обставин виключає можливість зміни заходу визначеного ч.1 ст. 289 КАС України.

Відтак враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 09 січня 2020 року у справі № 448/20/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко