Справа № 540/2171/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р.м. ОдесаСправа № 540/2171/19
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

18.11.2019 року;

Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо відмови у нарахуванні на користь ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 ; зобов`язати Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 у розмірі 101 430,4 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що всупереч вимог статті 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату на користь позивача як особі, яка поховала померлого пенсіонера (батька позивачки ОСОБА_2 ), допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Посилаючись на порушення з боку відповідача права на соціальне забезпечення, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та ставити питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії на виконання закону.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що правова природа пенсії, яка призначається особі на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та довічного грошового утримання судді не є тотожними.

З огляду на те, що померлий отримував щомісячне довічне грошове утримання, яке передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", тобто спеціальним Законом, суд дійшов висновку про те, що вимоги Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на спірне питання не поширюються, у зв`язку із чим обставини для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити допомогу на поховання відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не містять застережень щодо виплати на поховання померлого, який отримував щомісячне довічне грошове утримання судді.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 10.05.1957 року.

Після укладення шлюбу з ОСОБА_4 позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І- НОМЕР_2 від 14 червня 1976 року.

ОСОБА_2 з 13.09.2013 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як пенсіонер та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 14.05.2019 року

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, в якій просив виплатити допомогу на поховання батька пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до ст. 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши подану заяву, Управління відмовило у її задоволенні, про що повідомило позивача своїм листом від 25.06.2016 року №425/К-99-1.

Так, Управління зазначило, що згідно із п. 7 ст. 150 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійсненнями судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік. Крім того, рішенням Ради суддів України від 16.09.2016 року № 62 визначено, що витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів, суддів у відставці можуть здійснюватись безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого. Відтак відсутні підстави для виплати особі, яка здійснила поховання померлого пенсіонера, допомоги на його поховання в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Не погоджуючись із відмовою у виплаті допомоги на поховання, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п. 8, 11 ч. 5 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

Статтею 142 Закону №1402-VІІІ визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, у рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України визначив щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

За змістом наведених норм, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах (в тому числі по інвалідності), є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Таким чином, правова природа пенсії, яка призначається особі на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та довічного грошового утримання судді не є тотожними.

Судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_2 право на призначення пенсії за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не реалізував. ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне грошове утримання, порядок нарахування якого визначається Законом України "Про судоустрій і статус суддів", тобто спеціальним Законом.

У зв`язку із чим, гарантії, передбачені ст. 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на спірні правовідносини не поширюються.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ч. 7 ст. 150 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рішенням Ради суддів України №62 від 16.09.2016 року затверджено Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, яким визначено механізм компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці.

Так, згідно із п.п. 4, 6 даного Порядку витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого. Для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі ІІ цього Порядку.

Отже, чинним законодавства встановлено для осіб, які здійснили поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці інші соціальні гарантії, ніж ті, що визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб, яким призначена пенсія.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що під час розгляду заяви позивача відповідач дів у порядок та спосіб, передбачені законом, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позову та зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити нарахування та виплату допомоги на поховання відсутні.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло