Справа № 160/12884/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняШурпіновій К.О.
за участю представників:
позивача відповідача Усова О.М. Мигаленко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
1. 20.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІГ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 24.09.2019 № 000010/04-36-32-01/23645981.
2. Ухвалою суду від 26.12.2019:
- призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні 21.01.2020;
- витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: документи на підставі яких проведено перевірку (у тому числі наказ на проведення перевірки та направлення); копії усіх використаних/досліджених/отриманих документів під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного у цій справі рішення.
3. 21.01.2020 у судове засідання прибув представник позивача, представник відповідача не прибув, розгляд справи відкладено на 11.02.2020, витребувано у позивача копію ліцензії та докази звернення за її одержанням.
4. 24.01.2020 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.33-55).
5. 03.02.2020 позивачем надано відповідь на відзив (а.с.56-64).
6. 11.02.2020 у судове засідання прибули представники сторін, які підтримали обрані правові позиції.
7. Позивач вважає протиправним застосування штрафу за реалізацію пального без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за період з 01.07.2019 по 15.07.2019, оскільки Законом № 2628-VIII від 23.11.2018 внесено зміни до ПК України та інших законодавчих актів, в тому числі, і щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним.
8. Вимоги щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним набули чинності з 01.07.2019.
9. Законом начебто визначено порядок отримання ліцензії шляхом подання заяви до органу ліцензування. Проте, якщо територіальний орган ДПС набув статусу органу ліцензування з 01.07.2019 то правові підстави подавати цьому органу заяву до цієї дати Законом не визначені.
10. У відповідності до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено таке: «ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства».
11. Тобто, навіть за умови подання заяви на отримання ліцензії 01.07.2019, суб`єкт господарювання позбавлений права отримати ліцензію в день подання заяви.
12. Крім того, роздрібна торгівля пальним на АЗС ТОВ «ГІГ» здійснюється цілодобово. Починаючи з 00 годин 00 хв. 01 сек. 01.07.2019 отримати ліцензію не можливо в зв`язку з тим, що робочий день в державних установах починається не раніше 08 год 00 хв.
13. Необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності є наявність вини.
14. ПК України містить не тільки суцільні обов`язки суб`єкта господарювання, але і права.
15. ТОВ «ГІГ» наполягає на відсутності вини з огляду на наступне.
16. У відповідності до статті 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.
17. Частиною першою статті 3 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено принципи державної політики у сфері ліцензування. Зокрема:
3) принцип дотримання законності: встановлюються конкретні строки здійснення кожної дії органу ліцензування, спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування; вимоги ліцензійних умов мають бути однозначними, прозорими та виключати можливість їх суб`єктивного застосування органами ліцензування чи ліцензіатами;
4) принцип пріоритетності захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, навколишнього природного середовища, захисту обмежених ресурсів держави та забезпечення безпеки держави: у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
18. Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
19. Частиною другою статті 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
20. З урахуванням вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», запровадження ліцензуванню нового виду господарської діяльності (роздрібна торгівля пальним) повинно бути здійснено не раніше як з 01.09.2019 (не менш як через два місяці після 01.07.2019).
21. На теперішній час ліцензійні умови не затверджені.
22. Порядок застосування фінансових санкцій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790. Останні зміни до цієї постанови внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1050.
23. З огляду на викладене та зі змісту постанови Кабінету Міністрів України № 790 вбачається, що затверджений Порядок не передбачає застосування фінансових санкцій за таке порушення як реалізація пального без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
25. В рішенні про застосування фінансових санкцій від 24.09.2019 № 000010/04-36-32- 01/23645981, як на підставу винесення, мається посилання на статтю 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». І нічого про пальне.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
26. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що Законом України від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону України від 19.12.1995 № 481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набирають чинності з 1 липня 2019 року.
27. Оскільки основним видом господарської діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним, тому він був зобов`язаний завчасно, тобто до 01.07.2019 отримати відповідну ліцензію.
28. Позивач звернувся до контролюючого органу із заявою про отримання ліцензії лише 03.07.2019, тобто вже після встановлення заборони проводити реалізацію пального без відповідної ліценції.
29. Ліцензія про право роздрібної торгівлі пальним позивачу видана 16.07.2019, отже, у період з 1 липня 2019 року по 15 липня 2019 року позивач не мав права здійснювати торгівлю пальним, оскільки у нього була відсутня ліцензія. Доказів того, що АЗС у період з 01.07.2019 по 15.07.2019 не здійснювала реалізацію пального позивачем ані під час перевірки, ані до суду позивачем не надано.
31. Згідно абзацу 31 статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» терміни «система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» і «контролюючий орган» для цілей цього Закону вживаються у значенні, наведеному в ПК України.
32. Зміст інформації зазначеної у фіскальному чеку (копія чеку реєстратора розрахункових операцій) під час проведення кожної розрахункової операції на реєстраторі розрахункових операцій (надалі РРО) автоматично направляється на сервер податкової служби України «Податковий блок» «Інформація» «фіскальні чеки».
33. Відповідно до підпунктів 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі- продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
34. Згідно підпункту 72.1.14 пункту 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно- аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація про застосування реєстраторів розрахункових операцій.
35. Згідно пункту 2 «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій, які призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.
36. Розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків (пункт 10 Постанови № 1442)
37. Державний реєстр РРО містить окремий розділ «Спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати для автозаправних станцій (АЗС)».
38. Враховуючи вище викладене, реалізація палива на АЗС позивача здійснювалась із застосуванням зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи спеціалізованого РРО з роздрукуванням чеків установленої форми.
39. Вважаємо за необхідне надати як приклад встановлених порушень копію скріншоту із інформаційних баз ДПС України (фіскальні чеки) із фіскальними чеками, згідно якого 01.07.2019 позивачем реалізовано бензин А-95 Евро на суму 399,85 грн, (заводський та фіскальний номери відповідають РРО яке надавалось до перевірки).
41. Таким чином, враховуючи, що позивач не заперечує факт реалізації відповідних підакцизних товарів без наявності діючої ліцензії, ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає, що до позивача правомірно застосовані штрафні санкції у розмірі 250 000 грн за рішенням від 24.09.2019 № 000010/04-36-32-01/23645981.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
43. За поясненнями позивача, ТОВ «ГІГ» здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним з 1995 року.
44. Товариство 24.07.1997 отримало ліцензію на право здійснення торгівельної діяльності реєстраційний № 16-9771 за місцем здійснення діяльності АЗС по вул. Заводська, 1, яка надала право здійснення торгівельної діяльності у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (а.с.22).
45. 02.07.2019 ТОВ «ГІГ» платіжним дорученням № 217 внесено плату за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним (а.с.24).
46. 03.07.2019 ТОВ «ГІГ» подало до ГУ ДФС у Дніпропетровській області заяву для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, із доданням необхідних документів (а.с.23).
49. Наказ та направлення на проведення перевірки вручені директору ТОВ «ГІГ» ОСОБА_1 . 28.08.2019 (а.с.43).
- факт реалізації пального без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за період з 01.07.2019 по 15.07.2019 згідно ІС «Податковий блок», чеки РРО.
52. Акт фактичної перевірки складений без додатків.
53. Товариство одержало примірник акта фактичної перевірки поштовим зв`язком 03.09.2019 (а.с.40).
54. 13.09.2019 ТОВ «ГІГ» реалізувало право на подання заперечень на акт перевірки, які листом «Щодо розгляду заперечень» від 24.09.2019 № 6319/10/04-36-32-03 залишені без задоволення, а висновки акта перевірки без змін (а.с.13-17, 44-47).
55. 24.09.2019 ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/04-36-32-01/23645981, яким до ТОВ «ГІГ» за порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР відповідно до абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР застосовано штраф у сумі 250 000 грн за реалізацію пального без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Рішення отримано товариством поштовим зв`язком 01.10.2019 (а.с.18, 38-39).
56. Відповідачем надано висновок до оскаржуваного рішення (а.с.52).
57. ТОВ «ГІГ» оскаржило рішення про застосування фінансових санкцій від 24.09.2019 № 000010/04-36-32-01/23645981 в адміністративному порядку (а.с.48-49).
58. Рішенням Державної податкової служби України від 06.12.2019 скарга ТОВ «ГІГ» залишена без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с.19-21, 50).
60. Позивач надав копії Z-звітів за період з 01.07.2019 по 17.07.2019, підтверджуючі факт реалізації ПММ у вказаний період (а.с.70-76).
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
61. Згідно підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
62. Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
63. Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-BP, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 481/95-BP).
64. Закон № 481/95-BP зазнав змін, внесених в частині ліцензування діяльності з роздрібної торгівлі пальним, відповідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VIII, який згідно абзацу п`ятого пункту 1 Розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» набрав чинності з 01.07.2019 в частину підпункту 6 (щодо змін до Закону № 481/95-BP) (далі Закон № 2628-VIII).
65. Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-BP, в редакції чинній з 01.07.2019 згідно Закону № 2628-VIII:
- роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (частина двадцята);
- річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним (частина двадцять п`ята);
- ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років (частина тридцята);
- ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (частина тридцять друга);
- у заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального) (частина тридцять третя);
- суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним (частина тридцять четверта).
66. Відповідно до абзацу дев`ятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-BP, чинного з 01.07.2019, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії 250 000 гривень.
67. Згідно частини четверної статті 17 Закону № 481/95-BP, в редакції чинній з 01.02.2019, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі, зокрема, пальним, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
68. Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначення виключного переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлення уніфікованого порядку їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності врегульовані Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі Закон № 222-VIII).
69. У Закон № 222-VIII законодавцем внесені зміни на підставі:
- Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку ліцензування господарської діяльності» від 02.10.2019 № 139-IX (далі Закон № 139-IX);
- Закону № 2628-VIII.
70. З 01.07.2019, із врахуванням змін, внесених Законом № 2628-VIII, пункт 3 частини другої статті 2 Закону № 222-VIII, викладено у редакції, згідно якої дія цього Закону не поширюється на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення таких видів господарської діяльності, як, зокрема, торгівля пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
71. З 18.12.2019, після виникнення спірних правовідносин, внесенням змін до абзацу першого частини другої статті 2 Закону № 222-VIII, визначено що дія Закону № 222-VIII не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності, як, зокрема, торгівля пальним, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
72. Згідно частини третьої статті 2 Закону № 222-VIII, в редакції Закону № 139-ІХ, суб`єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, з дня внесення відомостей до ліцензійного реєстру щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.
73. Відповідно до абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII, Державна політика у сфері ліцензування ґрунтується на принципі пріоритетності захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, навколишнього природного середовища, захисту обмежених ресурсів держави та забезпечення безпеки держави, що передбачає: у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
74. Принципи державної політики у сфері ліцензування поширюються на порядок ліцензування всіх видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню (частина третя статті 3 Закону № 222-VIII).
75. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 «Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню» Закону № 222-VIII, в редакції з 01.07.2019, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля і пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
76. У разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх опублікування (частина перша статті 8 № 222-VIII із змінами, внесеними Законом № 139-ІХ).
77. У разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується (частина друга статті 20 Закону № 222-VIII).
78. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 545, яка згідно пункту 3 набирає чинності з дня її опублікування, але не раніше 01.07.2019, внесено зміни до Пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, викладенням у новій редакції, згідно якого територіальні ограни ДФС є органом ліцензування виду господарської діяльності роздрібна торгівля пальним.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
79. Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із встановлених обставин справи та норм законодавства, якими спірні правовідносини були врегульовані на час їх виникнення станом на 01.07.2019 дату з якої запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним, та станом на 24.09.2019 дату прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафу.
80. Судом встановлено, що з 01.07.2019 (дати запровадження ліцензування роздрібної торгівлі пальним) до 16.07.2019 (дати одержання позивачем ліцензії на роздрібну торгівлю пальним), позивачем здійснювались операції з продажу пального у роздріб, що не заперечується учасниками справи.
81. Вирішальним для оцінки суду правомірності прийняття оскаржуваного рішення є чинність та сфера дії законодавчих норм, яким такі правовідносини врегульовані.
82. Головним, на що суд звертає увагу, є внесення з 18.12.2019 змін до абзацу першого частини другої статті 2 Закону № 222-VIII, яким визначено що дія Закону № 222-VIII не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності як торгівля пальним.
83. При цьому, статтею 7 Закону № 222-VIII до переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, віднесена торгівля пальним.
84. До 18.12.2019 дія Закону № 222-VIII не поширювалась виключно на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення.
85. Оскільки спірні правовідносини виникли та тривали у період до 18.12.2019, суд застосовує наведені вище норми права у редакції, чинній у такий період.
86. З огляду на викладене, позивач як суб`єкт правовідносин, у яких держава здійснює контроль за торгівлею пальним, правомірно очікував на додержання державою та її органами, як суб`єктами владних повноважень, норм абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII, та враховував виключення притягнення до відповідальності за відсутність ліцензії на підставі частини третьої статті 3 Закону № 222-VIII.
87. Так, відповідно до абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII, діє принцип державної політики у сфері ліцензування, згідно якого у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
88. Вказаний строк визначений законом як для держави, з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами.
89. Наведений двомісячний строк встановлений законом саме для додержання балансу у спірних правовідносинах між державою та суб`єктом господарювання.
90. З набуттям 01.07.2019 змін до Законів № 481/95-BP та № 222-VIII, визначення з 01.07.2019 територіальних органів ДФС органами ліцензування діяльності з торгівлі пальним, та невстановленням для суб`єкта господарювання строку для приведення діяльності у відповідність до вимог закону, суд вважає порушеним вищевказаний баланс та допущення непропорційності.
92. Так, вказаний лист не є нормативно-правовим актом, він не адресований суб`єктам господарювання. Листом встановлюються можливий строк подання документів для майбутнього ліцензування (з 12.06.2019), однак, станом на 12.06.2019 територіальний орган не мав статусу органу ліцензування діяльності з реалізації пального, отже позивач, не маючи такого листа з викладеною інформацією, правомірно оцінював днем виникнення повноважень на прийняття документів та видачі ліцензії відповідачем саме 01.07.2019, що визначено пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 545.
93. Враховуючи, що до 18.12.2019 Закон № 222-VIII не поширювався виключно на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій, позивач, за відсутності ліцензійних умов провадження господарської діяльності з реалізації пального, що підлягає ліцензуванню відповідно до вказаного закону, мав об`єктивні та правомірні очікування щодо не застосування до нього відповідальність за провадження господарської діяльності без ліцензії відповідно до частини другої статті 20 Закону № 222-VIII.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
94. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
95. Згідно абзацу 2 підпункту 5.4 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.
96. Абзацом 3 підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010 визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.
97. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
98. В даній справі також підлягає застосуванню рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018 справа № 1-6/2018, яким сформовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність.
99. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005).
100. Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища
101. Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).
102. Суд зазначає, що позивач виявляв добросовісність виконання вимог закону: 02.07.2019 сплатив річну плату за ліцензію, 03.07.2019 подав пакет документів для оформлення ліцензії, яка видана 16.07.2019.
103. Накладення штрафу у розглянутому спорів суд оцінює як покарання, оскільки воно було спрямовано не на компенсацію шкоди бюджету держави.
104. З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що застосування до суб`єкта господарювання штрафу у розглянутому випадку є неправомірним, держава не додержалась позитивного обов`язку, встановленого законом, щодо строку для запровадження змін до ліцензування діяльності не надавши час на приведення діяльності у відповідність до вимог закону, при прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не застосована імперативна норма щодо звільнення від відповідальності за відсутності ліцензійних умов (які були необхідні у період до 18.12.2019), отже відповідачем допущене незаконне та непропорційне втручання у право на мирне володіння майном згідно статті 1 Протоколу Першого до Конвенції, що є підставою для задоволення позову із покладенням на відповідача понесених позивачем витрат на сплату судового збору.
105. Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 24.09.2019 № 000010/04-36-32-01/23645981, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 3 750 грн.
4. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
5. Повне рішення складено 17.02.2020.

Суддя І.О. Верба