Справа № 240/10893/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10893/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М. М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

13 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання йому повної та достовірної інформації на його запит від 27.09.2019;

- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області надати йому повну та достовірну інформацію на його запит від 27.09.2019.

В обґрунтування позову зазначав, що Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області не надає відповіді на його запит від 27.09.2019.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 27.09.2019 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з запитом про надання можливості ознайомитись з публічною інформацією, в якому просив надати можливість ознайомитись та здійснити фотофіксацію реєстраційних правоустановчих документів ГО "ГК Світанок 2 (ГО "ГК"Світанок-Авто", ГО "ГК "Світанок-Плюс") , подані в 2018 та 2019 роках (а.с. 3 зворот).

Не отримавши відповіді на запит, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки не закінчився встановлений законом строк для надання відповіді на запит, а тому позивач передчасно звернувся з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, було врегульовано Законом № 2939-VI.

Відповідно до приписів статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 1 Закону № 2939-VI).

Частиною 1 статті 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до приписів статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами статтею 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Строк розгляду запитів на інформацію регламентовано приписами статті 20 Закону №2939-VI.

Відповідно до частини 1 статті 20 вказаного Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Колегія суддів зазначає, що відповідач отримав запит позивача 27.09.2019 (а.с. 3 зворот), тобто, враховуючи вищенаведені норми, останнім днем для надання відповіді на запит було 04.10.2019.

Разом з тим, вже 04.10.2019 року позивач звернувся з позовом в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині ненадання йому повної та достовірної інформації на його запит від 27.09.2019 та зобов`язати відповідача надати йому повну та достовірну інформацію на його запит від 27.09.2019.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що на дату звернення позивача до суду з даним позовом (04.10.2019) порушень його права, свобод або законних інтересів відповідачем стосовно ненадання відповіді на запит не було, оскільки не закінчився встановлений законом строк для надання такої відповіді, слід прийти до висновку про необґрунтованість позовних вимог, передчасність звернення з даним позовом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що позовні вимоги у цій частині є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.