Справа № 280/5907/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року 14 год. 30 хв.Справа № 280/5907/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ-168, Повітрофлотський пр. 6, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 4 червня 2019 року внаслідок захворювання, поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16 серпня 2019 року № 109 (п.22);

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи внаслідок захворювання, поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат в розмірі 21315 (двадцять одна тисяча триста п`ятнадцять) грн. 00 коп.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що висновок Міністерства оборони України, викладений в оскаржуваному рішенні про те, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, а відтак немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги, не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. Зазначає, що у ОСОБА_1 не змінювалась група інвалідності чи її причини або ступень втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Тому, що до 4 червня 2019 року ОСОБА_2 інвалідність взагалі не встановлювалась. Як свідчить Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 256081 від 04.06.2019 року та Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АГ № 0010238 від 04.06.2019, при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, а також 40% втрати професійної працездатності одноразово. Крім того, вважає, що норми законодавства, які діяли на час встановлення органами МСЕК 25% втрати ОСОБА_1 працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що сталося 27.07.2014 (довідка МСЕК серія АГ № 0008590 від 03.03.2015), не передбачали обмеження в часі (дворічний термін) щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності. Тому, незалежно від часу зміни ступеня втрати працездатності до 40%, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, з урахуванням отриманої суми допомоги у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності в розмірі 21315 грн. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив 26 грудня 2019 року за вх. №54864. Зазначає, що позивачу у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності 25% під час первинного огляду МСЕК 03.03.2015 вже була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 21 315,00 грн. Встановлення ІІІ групи інвалідності позивачу (збільшення ступеня втрати працездатності) при повторному огляді відбулось лише 04.06.2019 (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 256081), тобто значно більше ніж через 2 роки. З посиланням на п.4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також положення п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві вважає, що оскільки зміна ступеня втрати працездатності відбулась значно більше ніж через два роки, підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у позові.

Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5907/19. Призначено судове засідання на 26 грудня 2019 року без виклику сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі..

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

16.08.2019 Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення оформлене протоколом № 109 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу з огляду на таке:

«22. Старшині в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якого 22.03.2015 звільнено з військової служби та 03.03.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, шо сталося 27.07.2014 (довідка МСЕК серія АГ № 0008590 від 03.03.2015), а 04.06.2019 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 FF< № 256081 від 04.06.2019). Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності.

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 критеріями для встановлення інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності.

Ступінь втрати здоров`я визначається у відсотках втрати працездатності (групи інвалідності). Ураховуючи, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності виплачена в сумі 21315 грн.».

Не погоджуючись з рішенням та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону №2011-ХІІ дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч.8 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9. ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ).

За правилами п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (04.06.2019), а саме: Закон № 2011-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017.

Так, частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ у відповідній редакції вказано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пункт 4);

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (пункт 5);

встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві (пункт 6).

Відповідно до п. 1 ст. 16-2 Закону (в редакції чинній на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Пункт другий статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачає, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

За правилами пункту четвертого статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється (абз. 2 п. 4 ст. 16-3).

Пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом другим згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, при цьому пунктом першим розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що цей закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», пункт 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 доповнено абзацом такого змісту: «У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється».

З огляду на викладене, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Судом встановлено, що згідно п. 21.5.3. витягу з наказу ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 28.07.2014 № 87 «Від бою з незаконним збройним формуванням в районі населеного пункту Комісарівка були поранені: старшина ОСОБА_1 , командир бойової частини 1 мв 8 мр.

Відповідно до довідки № 169 від 01.08.2014: проведено медичний огляд BЛK при в/ч НОМЕР_3 старшини за призивом ОСОБА_1 , діагноз та постанова BЛK про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після сліпих вогнепальних уламкових поранень лівої гомілки, стопи. Потребує звільнення від службових обов`язків на 15 (п`ятнадцять) діб. Захворювання, ТАК, пов`язано з проходженням військової служби.

03.03.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати ОСОБА_1 працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, то сталося 27.07.2014 (довідка МСЕК серія АГ № 0008590 від 03.03.2015).

У зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у відповідності до пункту 7 частини 2 статті 16, частини 2 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ, абзаців 1. 2 пункту 7 Порядку № 975 ОСОБА_1 виплачено допомогу в сумі 21315,00 грн. (70 х 1218 х 25%).

Згідно витягу з протоколу засідання Військово - лікарської комісії Південного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 29.03.2019 року № 115, «Поранення та захворювання старшини запасу ОСОБА_1 . 1971 р.н.: «Залишкові явища ЗЧМТ. струс головного мозку. Множинні вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин лівої гомілки та стопи (27.07.2014)», що підтверджено довідкою про обставини травми № 123 від 12.01.2015 виданою командиром військової частини пп НОМЕР_2 згідно акта розслідування поранення № 1375 від 05.12.2014, довідки про участь в АТО № 2085 від 03.11.2014, посвідченням УБД серія НОМЕР_4 від 27.08.2015, медичними та військово-обліковими документами, - ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання: «Сечокам`яна хвороба. Хронічний пієлонефрит» ЗАХВОРЮВАННЯ. ТАК. ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанову BЛК в/ч НОМЕР_3 в довідці на відпустку № 169 від 01.08.2014 про причинний зв`язок поранення - скасувати. Підстава: Протокол № 115 від 29 березня 2019 року».

04.06.2019 року під час первинного огляду Запорізькою обласною медико- соціальною експертною комісією № 3 ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІІ групи строком до 01.07.2021 року внаслідок захворювання, поранення. Так, пов`язано із захистом Батьківщини (виписка з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААБ № 256081 від 04.06.2019).

Отже, має факт встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ст. 16 Закону № 2011-XII) замість помилкового висновку про отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової (25%) втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Причина інвалідності: захворювання, поранення. Так, пов`язано із захистом Батьківщини замість помилково визначеної причини часткової втрати працездатності: захворювання, Так. пов`язано з проходженням військової служби.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що у ОСОБА_1 не змінювалась група інвалідності чи її причини або ступень втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, оскільки до 4 червня 2019 року ОСОБА_3 інвалідність взагалі не встановлювалась.

Як свідчить виписка з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААБ № 256081 від 04.06.2019, ОСОБА_1 визнано інвалідом III групи строком до 01.07.2021 року внаслідок захворювання, поранення. Так. пов`язано із захистом Батьківщини 04.06.2019 року під час первинного (а не повторного) огляду Запорізькою обласною медико-соціальною експертною комісією № 3.

Посилання відповідача на п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від З грудня 2009 р. № 1317 (далі - Положення № 1317), в аспекті застосування абзацу 2 пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011 -XII є недоречним, оскільки ступінь втрати здоров`я є лише критерієм для встановлення III групи інвалідності, а не групою інвалідності.

Згідно п.13 Положення № 1317, ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням.

За приписами п. 2 Положення № 1317, терміни у цьому Положенні вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Водночас, згідно абзацу восьмому етапі 1 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціальною захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Отже, поняття «група інвалідності» та «втрата працездатності» (втрата здоров`я) не є тотожними.

Відповідно до п. 21, 22 Положення № 1317, у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної та професійної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання. Комісія відповідає за якість розроблення індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю та здійснює у межах своїх повноважень контроль за її виконанням.

Повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з мстою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.

Як свідчить Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 256081 від 04.06.2019 року та Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АГ № 0010238 від 04.06.2019, при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, а також 40% втрати професійної працездатності одноразово.

Отже, у випадку ОСОБА_1 одночасно відбулось: 1) встановлення 3 групи інвалідності: зміна (встановлення) ступеня втрати працездатності з 25% до 40%; зміна підстав призначення та виплати одноразової грошової допомоги: «захворювання, ТАК, пов`язано з проходженням військової служби» змінено на «поранення, захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

Згідно витягу з протоколу засідання Військово - лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 29 березня 2019 року № 115 постанову ВЛК в/ч НОМЕР_3 в довідці на відпустку № 169 від 01.08.2014 про причинний зв`язок поранення скасовано.

Відтак, визначені в якості підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу посилання Міністерства оборони на положення пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та долученим до матеріалів справи доказам.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи внаслідок захворювання, поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат в розмірі 21315 (двадцять одна тисяча триста п`ятнадцять) грн. 00 коп.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ-168, Повітрофлотський пр. 6, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 4 червня 2019 року внаслідок захворювання, поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16 серпня 2019 року № 109 (п.22).

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи внаслідок захворювання, поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням проведених виплат в розмірі 21315 (двадцять одна тисяча триста п`ятнадцять) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 лютого 2020 року.

Суддя Л.Я. Максименко