Справа № 280/2538/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2020 року

Київ

справа №280/2538/19

адміністративне провадження №К/9901/34053/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.,

суддів: Гімона М.М., Усенко Є.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року (суддя Семененко М.О.)

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року (колегія суддів: головуючий: Дурасова Ю.В., судді: Божко Л.А., Баранник Н.П.)

у справі за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного Управління ДФС у Запорізькій області (надалі також - відповідач 1), Олександрівського управління у м. Запоріжжя Головного Управління ДФС у Запорізькій області, просила: скасувати вимогу Фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) ЄСВ №Ф 12615-49 від 11 травня 2019 року; зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області внести відповідну інформацію щодо припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у 2003 році, і направити про це відповідний документ до Відділу реєстрації по Шевченківському району м. Запоріжжя Управління державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області внести відповідну інформацію щодо скасування відомостей про заборгованість (станом на 1 січня 2011 року) зі сплати ЄСВ у загальній сумі 39 307,62 грн. відносно ОСОБА_1 про що надіслати інформацію Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року, позовну заяву повернуто позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що всупереч вимогам ухвали про залишення позовної заяви без руху від 3 червня 2019 року, позивачем на усунення недоліків подано уточнену позовну заяву та засвідчені копії письмових доказів, які додані до позовної заяви в кількості, що не відповідає кількості учасників справи, яка визначена позивачем.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

9 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року, у якій позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначила, що судами першої та апеляційної інстанції при прийнятті рішення не вірно застосовано норми процесуального права, що зумовило постановлення необґрунтованого та незаконного рішення.

При цьому скаржник зазначає, що виходячи з норм Конституції України та норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач 1 зазначає, що ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року є законними та обґрунтованими, судами правильно застосовано норми процесуального права, тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: скасувати вимогу Фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) ЄСВ №Ф 12615-49 від 11 травня 2019 року; зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м. Запоріжжя Головного Управління ДФС у Запорізькій області внести відповідну інформацію щодо припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у 2003 році, направити про це відповідний документ до Відділу реєстрації по Шевченківському району м. Запоріжжя Управління державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м. Запоріжжя Головного Управління ДФС у Запорізькій області внести відповідну інформацію щодо скасування відомостей про заборгованість (станом на 1 січня 2011 року) зі сплати ЄСВ у загальній сумі 39 307,62 грн. відносно ОСОБА_1 , про що надіслати інформацію Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 3 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня одержання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду: копій позовної заяви відповідно до кількості учасників справи із зазначенням інформації про наявність у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів; письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; засвідчених належним чином копій письмових доказів, які додані до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; доказів сплати судового збору у розмірі 2305,20 грн.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала про залишення позовної заяви без руху отримана особисто ОСОБА_1 . 12 червня 2019 року.

На виконання вимог ухвали позивачем надіслано на адресу суду 26 червня 2019 року: докази відправлення позовної заяви всім учасниками справи; уточнена позовна заява про виправлення помилок із зазначенням інформації про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів; письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав до суду; засвідчених належним копій письмових доказів, доданих до позовної заяви (оригінали яких наявні у позивачки) для суду; докази сплати судового збору

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто, особі яка її подала.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач мав подати до суду п`ять примірників уточненої позовної заяви та засвідчених належним чином копій письмових доказів, які додані до позовної заяви.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року, залишено без змін.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

3.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Верховний Суд, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, в межах встановлених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Одним з основних завдань (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права, відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується частиною третьою статті 8 Конституції України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, отже особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Частинами першою та другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Свої вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (стаття 160 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовних заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другої вказаної статті суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в силу частини першої статті 161 Кодексу адміністративного суду України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Не подання до суду копій уточненої позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи унеможливлює виконання судом вимоги частини другої статті 174 КАС України, відповідно до якої одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Водночас, копії матеріалів позовної заяви містять підтвердження надіслання позивачем уточненої позовної заяви на адресу всіх учасників справи у вигляді детального опису вкладення у цінний лист та накладної Укрпошти про підтвердження надіслання листа.

Таким чином, судом при вивченні матеріалів позовної заяви проявлено надмірний формалізм та відповідно зроблено передчасний висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вимоги ухвали виконані не в повному обсязі, оскільки позивачем не додано копій уточненої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, а самостійно надіслано уточнено позовну заяву разом з матеріалами всім учасниками справи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 5 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18 наголосила, що виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року, проявив надмірний формалізм та дійшов передчасного висновку про необхідність повернення позовної заяви.

3.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року скасувати.

Передати справу № 280/2538/19 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді М.М. Гімон

Є.А. Усенко