Справа № 420/1844/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1844/19
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Шевчук О.А.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

представника апелянта/позивача Цуркана С.І., представників ліквідаційної комісії відповідача Сокуренка І.А. та Панчошока О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року, (суддя Цховребова М.Г., м. Одеса, повний текст рішення складений 16 вересня 2019 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 02.07.2019 року Т. 2 а.с. 68), просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі трудової книжки, несплати грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року, нездійснення індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року, несплати компенсації за невикористані відпустки, несплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, не проведенні остаточного розрахунку в день звільнення з позивачем;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року у розмірі 50 272,61 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток індексоване грошове забезпечення за час затримки з 13.03.2018 року по 04.07.2019 року у розмірі 199672,36 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористанні дні відпусток: 2014 рік 15466,36 грн., 2015 рік 16666,76 грн., 2016 рік 17409,5 грн., 2017 рік 18383,52 грн., 2018 рік 16605,62 грн., 2019 рік 9584,88 грн., а разом 94116,63 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року по 12.03.2018 року у розмірі 81668,88 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 53148,38 грн.;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу №8 о/с від 12.03.2018 року та вважати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільненим з органів внутрішніх справ з моменту винесення судового рішення (04.07.2019 року) з вислугою років 25 років 4 дня у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 34 роки 3 місяці 2 дні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог повністю.

В обґрунтування скарги апелянт/позивач зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, висновки суду першої інстанції частково не відповідають дійсним обставинам справи, порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між інтересами особи та суспільними інтересами, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково, тільки стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року без зазначення сум та без визнання дій відповідача протиправними. Крім того, апелянт вважає, що відповідачем не спростовано своєї вини у затримці видачі трудової книжки ОСОБА_1 , отже вимоги позивача про зміну дати звільнення на день видачі трудової книжки та зобов`язання внести запис про поновлення на службі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також апелянт зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем наявна в теперішній час, але суд першої інстанції, встановивши факт затримки неоспорюваної суми з вини відповідача вважав обґрунтованою відсутність коштів. Суду першої інстанції надані відповіді ГУМВС України в Одеській області, в яких прямо зазначено, що відповідач щорічно отримував кошти в розмірі не менш кількох мільйонів гривень. Відтак, відсутність фінансування не було, мало місце цілеспрямоване порушення прав ОСОБА_1 за вигаданими обставинами. Крім того, апелянт зазначив, що суди попередніх інстанцій прийшли до помилкового висновку про відсутність підстав до задоволення позову в частині зобов`язання відповідача у виплаті компенсації за невикористані відпустки, адже, як установлено судами, позивач в дійсності в 2003 - 2011 роках не використав в повному обсязі дні відпустки, зокрема у 2003 році 13 діб, у 2004, 2006, 2007 роках -30 діб, 2008 - 23 діб, 2010 - 2011 - 35 діб. При цьому його вини у ненаданні відпусток у визначені строки не встановлено, тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених статтею 229 КАС України, і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апелянта є безпідставними, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника апелянта/позивача Цуркана С.І., представників ліквідаційної комісії відповідача Сокуренка І.А. та Панчошока О.Д., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справі України №416 о/с від 26 червня 2014 року у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни): полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області 26 червня 2014 року, сплативши грошову компенсацію за 20 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 1 січня 2014 року по день звільнення. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 19 років 11 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні 26 років 09 місяців 25 днів (Т. 1 а.с. 127).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справі України №87 о/с від 26 жовтня 2016 року на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року, винесеного у справі №815/4070/14: скасовані пункти наказів ГУМВС України в Одеській області від 26.06.2014 №416 о/с та від 18.08.2014 № 567 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (Т. 1 а.с. 131).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справі України №88 о/с від 26 жовтня 2016 року згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ уважати звільненим з 6 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 04 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні 30 років 09 місяців 09 днів, виплативши грошову компенсацію за 37 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 1 січня 2015 року по день звільнення (Т. 1 а.с. 132).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.05.2016 №600 о/с «По особовому складу» (Т. 1 а.с. 129) на виконання постанови Одеського окружного адміністративного від 21 березня 2016 року, винесеного у справі №815/4070/14: скасовано пункт наказу МВС від 30.05.2014 №978 о/с у частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області; поновлено полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518) на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.05.2016 №601 о/с «По особовому складу» (Т. 1 а.с. 129) згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ уважати звільненим з 6 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року по справі №815/4070/14 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 скасовано та прийнято нову постанову суду, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі №815/4070/14:

- адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково;

- визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України №500 від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ;

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №978 о/с від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ;

- визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №416 о/с від 26.06.2014 року та 567 о/с від 18 серпня 2014 року щодо звільнення зі служби полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області;

- зобов`язано ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 03 липня 2014 року поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області та з урахуванням спеціального звання, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності;

- стягнуто з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03 липня 2014 року по 09 червня 2016 року загалом 241456,76 грн.;

- стягнуто з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 80 000 грн.;

- у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2016 №866 о/с «По особовому складу» (Т. 1 а.с. 130) на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного від 9 червня 2016 року, винесеної у справі № 15/4070/14, скасовано:

- наказ МВС від 31.05.2016 №600 о/с про скасування пункту наказу МВС від 30.05.2014 №978 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 ;

- наказ МВС від 31.05.2016 №601 о/с про звільнення ОСОБА_1 з 6 листопада 2015 року;

- пункт 3 наказу МВС від 30.05.2014 №500 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у виді звільнення з органів внутрішніх справ;

- наказ МВС від 30.05.2014 №978 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі №815/4054/17 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року скасовано, ухвалено по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області №88 о/с від 26 жовтня 2016 року в частині звільнення зі служби в запас начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС в Одеській області полковника міліції Кузьменка О.А.;

- поновлено полковника міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області;

- стягнуто з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 149712 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот дванадцять) гривень 32 коп. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових платежів;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Наказом ГУ МВС України в Одеській області №7 о/с від 12 березня 2018 року на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі №815/4054/17: скасовано наказ ГУМВС України в Одеської області від 26.10.2016 року 88 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області; поновлено полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518) на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, відрахувавши з грошового забезпечення компенсацію за 37 діб невикористаної чергової відпустки за 2015 рік; наказано сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 149712,32 грн. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових платежів (т. 1 а.с. 133).

Наказом ГУМВС України в Одеській області №8 о/с від 12 березня 2018 року (Т. 1 а.с. 134) згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів): полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, 12 березня 2018 року, виплативши грошову компенсацію за 8 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 1 січня 2018 року по день звільнення. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 08 місяців 12 днів; для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 23 роки 08 місяців 12 днів; на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 09 років 02 місяці 28 днів; усього для призначення пенсії 32 роки 11 місяців 10 днів. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 28.02.2018 (Т. 1 а.с. 145).

Посилаючись на бездіяльність відповідача щодо невидачі трудової книжки, несплати грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року, нездійснення індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року, несплати компенсації за невикористані відпустки, несплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, не проведенні остаточного розрахунку в день звільнення з позивачем, позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з відсутності фактів протиправності в діях відповідача та наявності підстав для стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року без зазначення певної суми у розмірі 50 272,61 грн., оскільки така позовна вимога позивача є передчасною.

Колегія суддів частково погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, листом ГУ МВС України в Одеській області від 12.03.2018 №9/1219/рап, 1220рап «Повідомлення про необхідність прибуття», позивача повідомляється, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №815/4054/17 наказом ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 12.03.20108 №7 о/с скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області від 26.10.2016 №88 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ та він був поновлений на службі в ОВС на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС. Одночасно, на підставі поданого рапорту від 28.02.2018 щодо звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, який надійшов до ліквідаційної комісії ГУМВС лише 02.03.2018 р., позивач звільнений за вказаними підставами 12 березня 2018 року з урахуванням всіх виплат згідно діючого законодавства України та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №815/4054/17. У зв`язку з вищевикладеним позивачу необхідно терміново прибути до ліквідаційної комісії ГУМВС за адресою: м. Одеса. вул. Єврейська (стара назва вулиці Бєбєля), 12, для отримання трудової книжки, військового квитка, витягу з наказу про звільнення з ОВС та направлення для постановки на військовий облік. Режим роботи ЛК ГУМВС з 9.00 до 18.15, обідня перерва з 13.00 до 14.00, окрім вихідних. Додаток: витяг з наказу ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 №7 о/с про поновлення та витяг з наказу ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 №8 о/с про звільнення.» (Т. 1 а.с. 146).

Цей лист надіслано позивачу 12.03.2018 року за адресою: вул. 3-тя Горіхова АДРЕСА_1 , ДБК «Сосновий берег», с. Фонтанка, Комінтернівський район, Одеська область, 67571. Зазначене поштове відправлення повернуто відповідачу з довідкою «Укрпошти» про причини повернення: «Повернення, строк зберігання» (Т. 2 а.с. 3-4, 98-100).

Відповідно до листа ГУ МВС України в Одеській області від 27 березня 2018 року №9/73аз «Про надання матеріалів на адвокатський запит» (Т. 1 а.с. 142) на адвокатський запит від 21.03.2018 року адвокату Цуркану С.І. надіслані копії наказів відповідача від 12.03.2018 року №7 о/с, №8 о/с та розрахунок належних до виплати сум відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 року у справі №815/4054/17, із зазначенням, що:

- витяги з зазначених наказів вже направлялись на адресу адвоката та домашню адресу ОСОБА_1 ;

- остаточний розрахунок з ОСОБА_1 буде проведений після надходження відповідних асигнувань на розрахунковий рахунок ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області;

- у листах на адресу адвоката та у листах на домашню адресу ОСОБА_1 наголошувалось про необхідність його прибуття для отримання трудової книжки, військового квитка, витягу з наказу про звільнення та направлення для постановки на військовий облік, однак до теперішнього часу він не прибув.

З листа ГУ МВС України в Одеської області від 08.05.2018 року №9/2622 «Повідомлення про необхідність прибуття», (Т. 1 а.с. 147), вбачається, що позивача повідомляється, що наказом ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 12.03.2018 №8 о/с він звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС. У зв`язку з вищевикладеним йому необхідно терміново прибути до ліквідаційної комісії ГУМВС за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська (стара назва вулиці Бєбєля), 12, для отримання трудової книжки, військового квитка, витягу з наказу про звільнення з ОВС та направлення для постановки на військовий облік. Режим роботи ЛК ГУМВС з 9:00 до 18:15, обідня перерва з 13.00 до 14.00, окрім вихідних». Цей лист також надіслано позивачу за адресою: вул. 3-тя Горіхова, буд. 16, ДБК «Сосновий берег», с. Фонтанка, Комінтернівський район, Одеська область, 67571 (Т. 1 а.с. 147).

Листом ГУ МВС України в Одеській області від 04.06.2019 № 14/1-27/аз (Т. 2 а.с. 49) адвоката Цуркана С.І. повідомлено про те, що Ліквідаційна комісія ГУ МВС а Одеській області стовідсотково фінансується з Державного бюджету України. Надання асигнувань загального фонду ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області здійснюється Національною поліцією України за обґрунтованими розрахунками, з наданням підтверджуючих документів; в добровільному порядку ГУМВС України в Одеській області розраховано грошове забезпечення ОСОБА_1 з 10.08.2016 року по 26.10.2016 року. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 по справі №815/4070/14 зобов`язано сплатити моральну шкоду ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області направлено листи до Національної поліції України про виділення відповідних асигнувань (від 30.12.2016 р. №14/1-558, від 07.02.2018 р. №14/1-31, від 28.03.2018 р. №14/1-71).

В судовому засіданні 15.08.2019 року судом першої інстанції було оглянуто оригінали матеріалів особової справи позивача та встановлено, що відповідно до власноручно написаної автобіографії та заповненої анкети від 18.02.2011 року позивачем самостійно зазначена адреса: АДРЕСА_2 , як адреса дружини, доньки, сина, та як домашня адреса та місце реєстрації позивача (Т. 2 а.с. 92-97).

Жодних змін та/або доповнень після 18.02.2011 року щодо місця проживання (реєстрації) позивача особова справа позивача не містить.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії:

- виписки по картці/рахунку позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.03.2019 року, відповідно до даних якої, зокрема, 30.03.2018 року здійснене безготівкове зарахування стягнення заборгованості на користь позивача по справі №815/4054/17 в сумі 149712,32 грн.;

- листів Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 30.12.2016 №14/1-558, від 07.02.2018 року №14/1-31, адресованих начальникові ДФЗБО НПУ, з проханням надати додаткове фінансування для сплати моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. ОСОБА_2 згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року по справі №815/4070/14;

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 22.05.2017 №14/1-118, адресованого заступникові Голови Національної поліції України щодо виділення додаткових асигнувань по КЕКВ 2112 у сумі 278,24 тис. грн. для виконання судових рішень, з довідкою про потребу в коштах для виконання судових рішень ГУ МВС в Одеській області, в тому числі по справі №815/4070/14;

- довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 на виконання постанови ОААС від 15.02.2018 року по справі №815/4054/17 та наказу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеської області від 12.03.2018 №8 о/с, відповідно до якої відповідачем розраховані:

- грошове забезпечення (з розрахунку середньомісячного грошового забезпечення, визначеного в постанові ОААС від 09.06.2016 року по справі №815/4070/14) за період 16.02.2018-12.03.2018 7193,49 грн.;

- перерахунок компенсації невикористаної в році звільнення відпустки з урахуванням раніше сплачених сум: нараховано та сплачено згідно наказу від 26.10.2016 р. №88 12198,97 грн.; розраховано згідно наказу ЛК ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 р. №8 о/с - 2517,72 грн.; підлягає утриманню - 9681,25 грн.; утримано - 7193,49 грн.; заборгованість станом на 01.01.2019 р. - 2487,76 грн.;

- листів Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 19.03.2018 № 14/57, від 23.08.2018 №14/1-168, адресованих заступникові Голови Національної поліції України, з довідками про потребу в коштах для виконання судових рішень ГУ МВС в Одеській області, в тому числі, по справам №815/4054/17, №815/4070/14;

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 28.03.2018 №14/1-17, адресованого начальникові ДФЗБО НПУ, з розрахунком належних до виплати сум ОСОБА_1 на виконання постанови ОААС від 15.02.2018 року по справі №815/4054/17 та наказу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 №8 о/с, відповідно до якого відповідачем розраховані:

- грошове забезпечення за період вимушеного прогулу згідно рішення суду від 15.02.2018 року по справі №№815/4054/17) за період 27.10.2016-15.02.2018 сума 149712,32 грн., до виплати з урахуванням утримань ПДФО та військового збору 147468,64 грн.;

- грошове забезпечення (з розрахунку середньомісячного грошового забезпечення, визначеного в постанові ОААС від 09.06.2016 року по справі №815/4070/14) за період 10.06.2016-26.10.2016 сума 43361,80 грн., до виплати з урахуванням утримань ПДФО та військового збору 42711,37 грн.;

- грошове забезпечення (з розрахунку середньомісячного грошового забезпечення, визначеного в постанові ОААС від 09.06.2016 року по справі №815/4070/14) за період 16.02.2018-12.03.2018 сума 7303,04 грн., до виплати з урахуванням утримань ПДФО та військового збору 7193,49 грн.;

- донарахування одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням раніше сплачених сум за 2 календарних роки служби сума 4792,62 грн., до виплати з урахуванням утримань ПДФО та військового збору 4720,73 грн.;

- перерахунок компенсації невикористаної в році звільнення відпустки з урахуванням раніше сплачених сум: нараховано та сплачено згідно наказу від 26.10.2016 р. №88 12198,97 грн.; розраховано згідно наказу ЛК ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 р. № 8 о/с 2517,72 грн.; підлягає утриманню 9681,25 грн.;

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 16.01.2019 року №14/-267/аз, адресованому адвокату Цуркану С.І., на №1132/аз від 27.12.2018 щодо виділення додаткових коштів для проведення розрахунку з позивачем;

- довідки №4811 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції);

- супровідного Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 20.04.2018 №33/142 до матеріалів для призначення пенсії позивачу, адресованого Директорові Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України;

- довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 20.04.2018 №14/1-498 про грошове забезпечення позивача, відповідно до якої:

- згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі №815/4070/16 нараховане та виплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 1 травня 2014 року по 9 червня 2016 року у сумі 241456,76 грн.;

- згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року по справі №815/4054/17 нараховане та виплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27 жовтня 2016 року по 15 лютого 2018 року у сумі 149712,32 грн.;

- розрахунку вислуги років на пенсію позивача, відповідно до якого, вислуга років на 12 березня 2018 року для призначення пенсії складає 32 роки 11 місяців 10 днів;

- послужного списку позивача;

- сторінок військового квитка;

- диплома ЛТ №011041 з додатком;

- сторінок трудової книжки;

- заяви про призначення пенсії за вислугу років до ЛК ГУМВС України в Одеській області;

- заяви про призначення/перерахунок пенсії від 13.03.2018 року до ГУ ПФУ в Одеській області;

- заяви про виплати пенсії або грошової допомоги від 13.03.2018 року до ГУ ПФУ у м. Одеса (Т. 1 а.с. 21-30, 33-35, 38-57).

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, представником відповідача суду надано копії, зокрема (Т. 1 а.с. 108-116, 119, 122-136, 138, 140, 144, 150, 152, 191-192, 206; Т. 2 а.с. 2-13, 23):

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 08.05.2019 №14/1-90 стосовно розрахунку з ОСОБА_1 ;

- платіжного доручення № 55 від 26.09.2019 року щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з ОВС на суму 233079,37 грн.;

- витягу з реєстру перерахувань на особисті вклади за вересень 2017 року;

- розрахункового листа за вересень 2017 року;

- платіжного доручення №19 від 25.05.2018 року щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з ОВС на суму 89324,56 грн.;

- витягу з реєстру перерахувань на особисті вклади за травень 2018 року;

- розрахункового листа за травень 2018 року;

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 27.02.2019 №14/1-13/аз щодо погашення фінансових зобов`язань, які виникають в процесі ліквідації ГУМВС України в Одеській області;

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 07.05.2019 №9/3168 «Про надання матеріалів» з додатками: витяг з наказу начальника Головного управління МВС України №268 о/с від 04.05.2014 року; витяг з наказу начальника ГУ МВС України №357 о/с від 04.06.2014 року; витяг з наказу начальника ГУ МВС України №416 о/с від 26.06.2014 року; витяг з наказу начальника ГУ МВС України №567 о/с від 18.08.2014 року; наказ МВС України від 31.05.2016 №600 о/с; наказ МВС України №866 о/с від 29.08.2016; витяг з наказу Головного управління МВС України №87 о/с від 26.10.2016 року; витяг з наказу ГУ МВС України № 88 о/с від 26.10.2016 року; витяг з наказу ГУ МВС України №7 о/с від 12 березня 2018 року; витяг з наказу ГУ МВС України №8 о/с від 12 березня 2018 року;

- листів Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від: 20.02.2018 року №9/Ц-197 «Про надання відповіді на скаргу»; 5 лютого 2018 року №9/23зі «Про надання відповіді на адвокатський запит»; 19 квітня 2018 року № 9/82/аз «Про надання матеріалів на адвокатський запит»; 14.03.2019 №9/1852 «Про надання відповіді на адвокатський запит»; 13.03.2019 року №9/1820 «Про надання інформації»; 14.03.2019 №9/18521 «Про надання відповіді на адвокатський запит»; 15.01.2019 №14/1-4/аз щодо погашення фінансових зобов`язань, які виникають в процесі ліквідації ГУМВС України в Одеській області; 14.06.2019 №9/4340 «Про надання матеріалів», зокрема, з інформацією про те, що відповіді здійснювались через пошту скриньку, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 11 та особисто отримував представник ОСОБА_1 ; 27 березня 2018 року №9/73аз «Про надання матеріалів на адвокатський запит»; 19 квітня 2018 року №9/82/аз «Про надання інформації на адвокатський запит»; 27 березня 2018 року №9/Ц-428; 28.03.2018 №9/Ц-451; 29 березня 2018 року №9/61аз «Про надання відповіді на адвокатський запит»; 29 березня 2018 року №9/62аз «Про надання відповіді на адвокатський запит»; травня 2018 року №33/195; 27 березня 2018 року №9/73аз «Про надання матеріалів на адвокатський запит», зокрема надіслано розрахунок належних до виплати сум відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №815/4054/17;

- листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 05.02.2018 №9/23зі «Про надання відповіді на адвокатський запит», адресованого адвокату Цуркан С.І., зокрема, про надання копії заповненої трудової книжки, із зазначенням, що: особова справа ОСОБА_1 зберігається в архіві, так як останній звільнений з органів внутрішніх справ України, з моменту звільнення для отримання трудової книжки особисто або через представника, чи будь-якої іншої довіреної особи він не з`явився, тому запис стосовно перенесення дати звільнення був здійснений пізніше; у разі явки ОСОБА_1 для отримання трудової книжки вона була б належним чином вручена, та з проханням посприяти щодо явки ОСОБА_1 для її отримання або надання його заяви зі згодою щодо направлення її засобами поштового зв`язку на домашню адресу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України установлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ч. 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Кодексом Законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII (далі КЗпП України), Законом України «Про індексацію доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ), Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 р. №301 (далі Постанова №301), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 (далі Порядок №1078), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 (далі Інструкція №58), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 (далі Порядок №1078), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114 (далі Положення №114).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі трудової книжки, адже з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Виходячи з цього колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про: стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку індексоване грошове забезпечення за час затримки з 13.03.2018 року по 04.07.2019 року у розмірі 199672,36 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 53148,38 грн.; зобов`язання відповідача внести зміни до наказу №8 о/с від 12.03.2018 року та вважати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільненим з органів внутрішніх справ з моменту винесення судового рішення (04.07.2019 року) з вислугою років 25 років 4 дня у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 34 роки 3 місяці 2 дні, також задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 3 Постанови №301 встановлено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Згідно з п. 4 Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

У відповідності до вимог п. 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Згідно із п. 4.2 Інструкції №58 якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до пп. 6.2 Інструкції трудові книжки та їх дублікати, які не було отримано працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку незатребувані трудові книжки зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а після закінчення зазначеного терміну їх можна знищити в установленому порядку.

З наведених положень вбачається, зокрема, що конструкція статті 235 КЗпП України та пункту 4.1 Інструкції №58 як на підставу для відповідальності роботодавця вказує саме на вину власника або уповноваженого ним органу щодо затримки в видачі трудової книжки звільненому працівникові.

Судом першої інстанції вірно встановлено, зокрема, що наказом ГУ МВС України в Одеській області №7 о/с від 12 березня 2018 року на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі №815/4054/17: скасовано наказ ГУМВС України в Одеської області від 26.10.2016 року №88 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області; поновлено полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518) на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №8 о/с від 12 березня 2018 року звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів): полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, 12 березня 2018 року.

Отже, колегія суддів виходячи з підстав поновлення позивача погоджується з судом першої інстанції, що оскільки 12.03.2018 року був відсутній на роботі (службі) в день звільнення, відповідно видати позивачу його трудову книжку в день звільнення відповідно до п. 4.1 Інструкції №58 відповідач не мав можливості.

Згідно із п. 4.2 Інструкції №58 якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Саме тому, згідно з п. 4.2 Інструкції №58, відповідачем в цей день - день звільнення позивача (12.03.2018 року) надіслано позивачу вищезазначений лист від 12.03.2018 р. №9/1219/рап, 1220рап «Повідомлення про необхідність прибуття», а пізніше і всі вищезазначені листи.

Крім того, про необхідність та можливість отримання позивачем його трудової книжки було зазначено представником відповідача в судових засіданнях під час розгляду справи у судах 1-ї та апеляційної інстанцій в присутності повноважного представника позивача. Проте, позивач запропонованою можливістю не скористався.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №815/3457/17.

Отже, колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі трудової книжки.

Також колегія суддів відхиляє посилань апеляційної скарги на те, що відповідач незаконно не виплатив на користь позивача компенсації за невикористанні дні відпусток: 2014 рік 15466,36 грн., 2015 рік 16666,76 грн., 2016 рік 17409,5 грн., 2017 рік 18383,52 грн., 2018 рік 16605,62 грн., 2019 рік 9584,88 грн., а разом 94116,63 грн. з урахуванням індексації, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 Положення №114 це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Так, згідно з п. 56 Положення №114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУМВС України в Одеській області №8 о/с від 12 березня 2018 року звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів): полковника міліції ОСОБА_1 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, 12 березня 2018 року, виплативши грошову компенсацію за 8 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 1 січня 2018 року по день звільнення.

Відповідно до листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 28.03.2018 №14/1-17, адресованого начальникові ДФЗБО НПУ, з розрахунком належних до виплати сум ОСОБА_1 на виконання постанови ОААС від 15.02.2018 року по справі №815/4054/17 та наказу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 №8 о/с, зокрема:

- перерахунок компенсації невикористаної в році звільнення відпустки з урахуванням раніше сплачених сум: нараховано та сплачено згідно наказу від 26.10.2016 р. №88 12 198,97 грн.;

- розраховано згідно наказу ЛК ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 р. № 8 о/с 2 517,72 грн.;

- підлягає утриманню 9 681,25 грн.;

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що наданими сторонами, дослідженими судом вищенаведеними доказами доведено та, згідно зі змістом заяв сторін по суті справи, фактично, визнається, що за невикористану в році звільнення, а саме в 2018 році, відпустку позивачу виплачена грошова компенсація відповідно до законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Також колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року по 12.03.2018 року у розмірі 81 668,88 грн.

Так, відповідно до ст. 1 Закону №1282-ХІІ для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні, зокрема, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абз. 3 п. 3 Порядку №1078 до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема, виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

З огляду на вказане, судом першої інстанції вірно встановлено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу має разовий характер, він не нараховувався позивачу, а був стягнутий за судовими рішеннями та фактично є сумою, яка обчислюються із середньої заробітної плати.

Наведена позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 20 лютого 2017 року по справі №802/835/16-а.

А тому, індексація, визначена діючим законодавством, до даних коштів не застосовується.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року по 12.03.2018 року у розмірі 81 668,88 грн. немає, відповідно, немає підстав для задоволення позову у цій частині.

При цьому колегія суддів зазначає, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

В прохальній частині заяви про зміну позовних вимог, вхід. №єЕП/4864/19 від 02.07.2019 року (Т. 2 а.с. 68-70) позивач також просив, зокрема, постановити окрему ухвалу, яку направити до МВС України та НПУ про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (код в ), рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також до Територіального управління ДБР (54020, м. Миколаїв, вул. Погранична, 9) для внесення до ЄРДР відомостей про скоєння службовими особами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 382 КК України та організації досудового розслідування за цим кримінальним провадженням (оскільки вчинено поліцейськими членами ЛК ГМВС України в Одеській області).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до порушеного позивачем питання суд першої інстанції правильно врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року по справі №817/153/18 (адміністративне провадження №К/9901/17736/19).

За своїм змістом зазначена норма визначає непрямий спосіб судового контролю, що має обмежену дію: ініціатива постановлення окремої ухвали може виходити виключно від суду; коло заходів, які має виконати адресат, визначається також судом. При цьому, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Питання винесення окремої ухвали не відноситься до позовних вимог, а є дискреційними повноваженнями суду.

Виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про постановлення окремої ухвали.

Водночас колегія суддів частково погоджується з доводом апеляційної скарги щодо відсутності в судовому рішенні розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача.

Так, рішення суду повинно бути чітким, конкретним і зрозумілим, а згідно п. 10.4 постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначається, що у рішенні про стягнення з відповідача на користь позивача певної суми грошових коштів суд першої інстанції повинен зазначити дані, визначені пунктом 3частини першої статті 18 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», необхідні для подальшого оформлення виконавчого документа: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувана і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серію паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від присвоєння ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема дату народження боржника та місце його роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Виходячи з цього колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року, проте, помилково не вказав певної суми грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача.

Відтак доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Як вбачається з листа Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 28.03.2018 №14/1-17 (т.1 а.с. 28), адресованого начальникові ДФЗБО НПУ, з розрахунком належних до виплати сум ОСОБА_1 на виконання постанови ОААС від 15.02.2018 року по справі №815/4054/17 та наказу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 12.03.2018 №8 о/с, відповідачем розраховано грошове забезпечення (з розрахунку середньомісячного грошового забезпечення, визначеного в постанові ОААС від 09.06.2016 року по справі №815/4070/14) за період 10.06.2016-26.10.2016 сума 43 361,80 грн., до виплати з урахуванням утримань ПДФО та військового збору 42 711,37 грн., проте не підтверджено проведення виплат.

Крім того, згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області від 20.04.2018 №14/1-498 (Т. 1 а.с. 40) про грошове забезпечення позивача:

- згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі №815/4070/16 нараховане та виплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01 травня 2014 року по 09 червня 2016 року у сумі 24 1456,76 грн.;

- згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року по справі №815/4054/17 нараховане та виплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27 жовтня 2016 року по 15 лютого 2018 року у сумі 149 712,32 грн.

З встановленого вбачається та не заперечувалось представником відповідача в судових засіданнях судів 1-ї та 2-ї інтанцій, що позивач має право на грошове забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року, яке відповідачем розраховане, але фактично не виплачено (Т. 1 а.с. 29) з посиланням на відсутність коштів.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь заборгованості з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року підлягає частковому задоволенню із зазначенням суми стягнення з відповідача 43 361,80 грн. з урахуванням податків та обов`язкових платежів.

За правилами ст.ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року у розмірі 43361,80 грн. (сорок три тисячі триста шістдесят одна грн. 80 коп.) з урахуванням податків та обов`язкових платежів.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя О.А.Шевчук

Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року