Справа № 1.380.2019.006148
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006148
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представників позивача - Шумелда Р.Р., Могінська Т.А.

представника відповідача - Сапіга А.В.

представника третьої особи - Качмар Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (79034, вул. Угорська, 7-А, м. Львів, 79034) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради (місце знаходження: пл. Ринок, 1, м. Львів, 79003), у якому просить суд:

-Визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про відмову у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ. Б-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2);

-Зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові повторно розглянути питання про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ. Б-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.

Протокольною ухвалою суду від 16.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що у серпні 2019 року позивач звернулася до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові з декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме госпбудівля Б-1 квартири АДРЕСА_3 . Однак, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові листом від 04.09.2019 року № 0006-3015 в реєстрації декларації відмовила, з покликанням на те, що інформація подана в декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарська будівля Б-1) не відповідає вимогам п.1 р.1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428. На думку позивача було незаконно позбавлено права набути у власність створене нею майно. Позивач зазначає, що така відмова суперечить вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, з підстав наведених у позовній заяві та з урахуванням відповіді на відзив, просять позов задоволити.

Відповідачем подано на адресу суду відзив, який обґрунтовується тим, що даний об`єкт (господарська будівля, квартири АДРЕСА_3 ) не відповідає умовам, визначеним у пункті 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а відтак не підлягає прийняття в експлуатацію за спрощеною процедурою (т.зв. будівельна амністія).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28 серпня 2019 року подала до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме госпбудівля Б-1 квартири АДРЕСА_3 .

У поданій декларації про готовність об`єкта до експлуатації позивачем вказано Госпбудівля Б-1 квартири АДРЕСА_3 .

За результатами розгляду поданої заяви № 3-Б-97652/АП - 0006 від 28.08.2019 року, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові листом від 04.09.2019 року за № 0006-3015 повідомила позивача про відмову у реєстрації документа. Даний лист обґрунтовано тим, що згідно інформації, що зазначена в поданій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, об`єкт за адресою: АДРЕСА_4 (госпбудівля Б-1) не відповідає вимогам пункту 1 розділу І Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, що затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158, оскільки Порядок передбачає прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Предметом спору є правомірність відмови у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ.Б-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2).

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об`єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158, затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація) за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку.

Процедура спрощеного прийняття до експлуатації самочинно збудованих об`єктів, які за технічними характеристиками та датою будівництва відповідають критеріям, наведеним у п.9 розділу V «Прикінцеві положення» ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» не обмежена часом.

Технічне обстеження об`єктів проводиться відповідно до цього Порядку, будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством (п.1 Порядку).

Згідно п.2 розділу ІІІ Порядку замовник (або уповноважена особа) подає з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги» до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додаються: один примірник заповненої декларації; 2) звіт (крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу ІІ цього Порядку); 3) засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт; технічного паспорта (з відміткою у випадках, передбачених пунктом 5 розділу II цього Порядку). Технічні паспорти, складені до набрання чинності цим Порядком, щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно подаються за умови проставлення в них відповідної відмітки про проведення їх технічного обстеження. Заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта підписують також співвласники земельної ділянки та/або зазначеного об`єкта (у разі їх наявності).

В позовній заяві позивач вказує на те, що житловий будинок, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та складається з трьох квартир. Для обслуговування будинку АДРЕСА_1 ВК ЛМР ДТ № 590 від 11.05.1953 р., виділено земельну ділянку площею 1165, 7 кв.м., що підтверджується архівним витягом № Б-247 від 14.02.2019 року. Будинок № 81 та його прибудинкова територія є огородженими, має 2 окремих входи, перший до квартири АДРЕСА_6 , а другий до квартири АДРЕСА_7 , яка при цьому має ще окрему браму для в`їзду автомобіля до гаражу. Позивачка є співвласницею квартири АДРЕСА_7 , загальною площею 144,9 кв.м., житловою 74, 6 км.м. та нежитловою -66,4 кв.м. У 2014 році на прибудинковій території позивачка - ОСОБА_1 , збудувала господарську будівлю та замовила її технічне обстеження.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було замовлено проведення технічного обстеження, за наслідками якого було складено звіт, відповідно до якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта були оглянуті його основні несучі та огороджувальні конструкції госпбудівлі Б-1 квартири АДРЕСА_3 .

Крім того позивачем до матеріалів справи до матеріалів справи було долучено: свідоцтво про право власності на квартиру від 08.08.2011 р.; витяги про державну реєстрацію прав; копія свідоцтва про народження; архівний витяг № Б-247 від 14.02.2019 року; довідка ОКП ЛОР БТІ № 1/1423 від 11.02.2019 року; звіт про оцінку нерухомого майна; технічний паспорт.

Відповідач у відзиві покликається на те, що даний об`єкт не відповідає усім умовам, визначених у пункті 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вказують на те, що згідно з розділом ІІ Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548, прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку не тотожна за цільовим призначенням присадибній ділянці. Тобто земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку є різними видами за критеріями класифікації - цільове призначення.

З врахуванням зазначеного, суд звертає увагу сторін, що п. 1 розділу 1 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158, визначено, що цей Порядок, розроблений на виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

Вирішуючи спір між сторонами, суд зважає на особливості правового статусу позивача як співвласника багатоквартирного будинку, а також специфіку правового регулюванню відносин щодо реалізації співвласниками багатоквартирного будинку права користування земельною ділянкою, на якій розміщено такий будинок, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Водночас, варто акцентувати на положення частини 1, 2 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" відповідно до якої спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Таким чином, оскільки позивачка є співвласницею квартири № 4, загальною площею 144, 9 кв.м., житловою 74,6 кв.м. та нежитловою -66,4 кв.м., то у відповідності до частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, при винесені рішення про відмову у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ. Б-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), діяла на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та у відповідності до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, який затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятого ним рішення, а позивач не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, у задоволенні адміністративного позову суд відмовити.

У силу вимог ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (79034, вул. Угорська, 7-А, м. Львів, 79034) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради (місце знаходження: пл. Ринок, 1, м. Львів, 79003) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції . Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2020 року

Суддя Кухар Н.А.