Справа № 420/7090/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7090/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Кушкань Т.В.;

представника позивача - Кочури Ю.О.;

представника відповідача - Щура А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 04.09.2019 року № , -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій просило: визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо не надання Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» 90 (дев`яносто) денного строку для поновлення пошкоджених (втрачених) документів, не зупинення та проведення планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» на підставі наказів Головного управління ДФС в Одеській області від 12.07.2017 року № 2773 та від 25.07.2019 року № 5966; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 04.09.2019 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. На підставі направлень виданих ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1 статті 77, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на III квартал 2017 року, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 12.07.2017 року № 2773, від 25.07.2019 року № 5966 проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки. За результатом вищезазначеної перевірки був складений акт ГУ ДФС в Одеській області від 15.08.2019 року № 1646/15-32-14-01/37350251 (далі - Акт), у висновках якого зазначено порушення: п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.102.2.1 п.102.2 ст.102, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (із змінами та доповненнями), ст.1, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ (зі змінами та доповненнями), п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (зі змінами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, п.10, п.11, п.12, п.20, п.29 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 встановлено заниження податку на прибуток до сплати на загальну суму 103668768 грн., у тому числі: 1 п/р 2016 - 45048942 грн., 9 місяців 2016 - 54935910 грн., у т. ч. 3 кв. 2016 - 9886968 грн., за 2016 рік - 77964714 грн., у т. ч. 4 кв. 2016 - 23028804 грн., за 1 кв. 2017 - 25704054 грн. На підставі Акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на прибуток приватних підприємств у розмірі - 129585960,0 грн. (103668768,0 грн. - основний платіж; 25917192,0 грн. - штрафні санкції). ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» погоджується із висновками зробленими посадовими особами контролюючого органу в Акті вищезазначеної перевірки через їх протиправність, безпідставність, необґрунтованість, необ`єктивність та невідповідність фактичним обставинам, первинним документам й вимогам діючого цивільного й податкового законодавства України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 04.09.2019 року № було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що посадовими особами контролюючого органу ГУ ДФС в Одеській області неодноразово здійснювались усі заходи щодо встановлення місця знаходження посадових осіб позивача та направлялось до ОУ ГУ ДФС в Одеській області безліч службових записок для встановлення місцезнаходження посадових осіб ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ»: від 11.09.2018 № 1143/11/15-32-14-01, від 03.12.2018 № 1591/11/15-32-14-01, від 12.02.2019 № 178/11/15-32-14-01, від 21.03.2019 № 335/11/15-32-14-01, від 02.05.2019 № 602/11/15-32-14-01, від 24.06.2019 № 881/11/15-32-14-01, а також направлено службову записку від 24.06.2019 № 881/11/15-32-14-01 щодо забезпечення вручення копії наказу для проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ». Також направлено інформацію про те, що директор ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» ОСОБА_3. (в одній особі - головний бухгалтер та засновник) на протязі останніх трьох років є одною єдиною посадовою особою з правом підпису. Відповідно до листів ОУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 протягом періоду з грудня 2018 по травень 2019 знаходиться на лікуванні у м. Києві, але в той же час посадова особа ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 по даний час звітує до органів ДФС та надає податкову звітність. На підставі Наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 25.07.2019 № 5966 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 12.07.2017 № 2773 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» (код за )», який було вручено особисто директору ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» ОСОБА_3 з 26.07.2019 розпочато перевірку. ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» листом від 26.07.2019 № б/н повідомлено про втрату первинних документів за період з 08.08.2016 по 25.07.2019 та надано талон-повідомлення № 015165 про реєстрацію заяви від 26.07.2019 № 36319 (дата втрати документів в листі не зазначена). Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» не надано акт про результати роботи комісії щодо встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення щодо втрачених документів 26.07.2019 року, передбачений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, із змінами та доповненнями. Враховуючи викладене (ненадання акту про результати роботи комісії щодо встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення щодо втрачених документів 26.07.2019, з урахуванням норм діючого законодавства, ГУ ДФС в Одеській області листом від 31.07.2019 № 16169/10/15-32-14-01-10 повідомлено ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» щодо відсутності підстав для надання 90-денного терміну для відновлення втрачених документів. Перевіркою задекларованих у рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» показників за період з 01.01.2015 по 31.03.2017 у загальній сумі 603900 грн. встановлено їх заниження у сумі 575937600 грн. У зв`язку з ненаданням документів було складено акти ненадання документів на запити ГУ ДФС в Одеській області про необхідність надання документів посадовими особами. ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» на порушення норм п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями для підтвердження показників, визначених в податковій, фінансовій звітності за період з 01.01.2016 по 31.03.2017 до перевірки не надано зокрема (але не виключно): регістри бухгалтерського обліку з класу 1 «необоротні активи» по клас 9 «витрати діяльності»; регістри бухгалтерського обліку класу 3 «засоби, розрахунки та інші активи», класу 6 «поточні зобов`язання» в розрізі контрагентів; первинні документи, які свідчать про здійснення господарської діяльності (договори, додаткові угоди, накладні, акти виконаних робіт та наданих послуг; касові книги, касові ордери, касові звіти, касові стрічки, рахунки, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, вантажно-митні декларації; накази, відомості нарахування заробітної плати; інвентарні картки, інше; виписки банків по розрахунковим рахункам; інші первинні документи. У зв`язку з відсутністю необхідних первинних документів, не підтверджено факт здійснення господарських операцій між ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» та його контрагентами - постачальниками.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі направлень від 06.09.2017 року, від 17.10.2017 року, від 29.07.2019 року, наказу від 12.07.2017 року № 2773 та від 25.07.2019 року № 5966, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 3 квартал 2017 року, в період з 26.07.2019 року по 08.08.2019 року співробітники Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року.

За результатами цієї перевірки 15.08.2019 року Головне управління ДФС в Одеській області склало акт № 1646/15-32-14-01/37350251 про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, в якому встановлені наступні порушення з боку позивача, крім іншого:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.102.2.1 п.102.2 ст.102, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст.1, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, п.5, п.6, п.7, п.10, п.11, п.12, п.20, п.29 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, в результаті чого занижено податок на прибуток до сплати на загальну суму 103668768 грн., у тому числі: 1 п/р 2016 - 45048942 грн., 9 місяців 2016 - 54935910 грн. у т. ч. 3 кв. 2016 - 9886968 грн., за 2016 рік - 77964714 грн. у т. ч. 4 кв. 2016 - 23028804 грн., за 1 кв. 2017 - 25704054 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що під час перевірки позивач не надав необхідних первинних документів на підтвердження здійснення господарської діяльності у періоді, який перевірявся.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» на підставі акту перевірки від 15.08.2019 року № 1646/15-32-14-01/37350251 відповідно до зазначених порушень Головне управління ДФС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення:

- від 04.09.2019 року № , яким позивачеві за порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.102.2.1 п.102.2 ст.102, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст.1, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, п.5, п.6, п.7, п.10, п.11, п.12, п.20, п.29 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 129585960,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 103668768,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 25917192,00 грн.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.71.1 ст.71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно з п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п.77.6-77.9 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

На підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 25.07.2019 року № 5966 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 12.07.2017 року № 2773 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» (код за )», який було вручено особисто директору ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» ОСОБА_3, перевіряючими з 26.07.2019 року було розпочато проведення зазначеної перевірки.

ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» 26.07.2019 року надало перевіряючим лист від 26.07.2019 року, який також був наданий до Головного управління ДФС в Одеській області, та повідомлено про втрату документів первинного, бухгалтерського обліку, що підтверджується талоном-повідомленням Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області № 015165 від 26.07.2019 року та листом Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області від 05.08.2019 року № 36/36319.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно з п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що підприємству було повідомлено щодо відсутності підстав для надання 90-денного терміну для відновлення документів, оскільки не було надано акт про результати роботи комісії щодо встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення щодо втрачених документів.

Разом з цим, податковим законодавством не передбачено обов`язку платника податків до письмового повідомлення у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів подавати до контролюючого органу будь-які інші документи, які б свідчили про проведення обов`язкових дій для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Відповідно до п.6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

На виконання п.6.10 зазначеного Положення ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» було здійснено звернення з заявою до Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, заяву прийнято черговою частиною та зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інші події Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 36319 від 26.07.2019 року.

Також, ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» створило комісію для встановлення переліку відсутніх документів, яка була призначена наказом від 26.07.2019 року за № 26/07/19.

Результати розгляду зазначеної комісії затвердженні актом ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» № 27/08/19 від 27.08.2019 року та надані до Головного управління ДФС в Одеській області разом із супровідним листом від 27.08.2019 року.

Таким чином, ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» зобов`язане відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, тобто до 24.10.2019 року.

Згідно з п.82.4 ст.82 Податкового кодексу України проведення документальної виїзної планової та позапланової перевірки великого платника податків може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку, або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк. Зупинення документальної виїзної планової, позапланової перевірки перериває перебіг строку проведення перевірки в разі вручення платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку або надіслання платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про зупинення документальної виїзної планової, позапланової перевірки. При цьому перевірка може бути зупинена на загальний строк, що не перевищує 30 робочих днів, а в разі необхідності проведення експертизи, отримання інформації від іноземних державних органів щодо діяльності платника податків, завершення розгляду судом позовів з питань, пов`язаних з предметом перевірки, відновлення платником податків втрачених документів перевірка може бути зупинена на строк, необхідний для завершення таких процедур.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач виконав умови законодавства, які передбачені при втраті документів.

Однак, відповідач, в свою чергу, не виконав вказаних умов щодо надання позивачу строку для поновлення пошкоджених (втрачених) документів.

Тобто, суд вважає, що при проведенні вказаної перевірки відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно з п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Згідно з п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Однак, ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» не відмовлялося надавити запитувані документи Головному управлінню ДФС в Одеській області, оскільки з огляду на вказані вище обставини можливість їх надання у підприємства була відсутня.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що складання Головним управлінням ДФС в Одеській області актів про ненадання документів до перевірки не ґрунтується на законі.

В зв`язку з ненаданням ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» документів до перевірки Головне управління ДФС в Одеській області здійснило перевірку на підставі даних інформаційних ресурсів ДФС України.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо не надання Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» 90 (дев`яносто) денного строку для поновлення пошкоджених (втрачених) документів, не зупинення та проведення планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» на підставі наказів Головного управління ДФС в Одеській області від 12.07.2017 року № 2773 та від 25.07.2019 року № 5966 є протиправними.

Під час розгляду справи ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» надало до суду копії первинних документів на підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2016 року по 31.03.2017 року, а саме: по взаємовідносинам з ПП «БІЛДІНГ СТАФ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ПП «СМК «БУДІВЕЛЬНИК» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ПП «СМАРТТОРГЦЕНТР» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «МАГАТЕ 7» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ПП «ІНТЕРМАРКЕТ ПЛЮС» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ПП «ТЕЙКІТ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ПП «МЕРІТЕКС» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ПАТ «ВАСИЛЬЄВСЬКИИ ЗАВОД ТЕХНОЛОГІЧНОГО ОБЛАДНАННЯ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «НВП «СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «МП «ЕФЕС» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «АФАЛІНА» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «ЗАП-АЛ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «ХАРЕЛЕКТРОМЕТ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні; по взаємовідносинам з ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД КОЛЬОРОВИХ СПЛАВІВ» договори, видаткові накладні, акти брухту та відходів кольорових металів, посвідчення про радіаційну і вибухову безпеку брухту і відходів кольорових металів і сплавів, паспорти на металобрухт, ТТН, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до пп.пп.2.1-2.2 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Суд зазначає, що матеріали справи містять всі необхідні первинні документи та докази на підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності позивача в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю

Згідно з п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п.137.1-137.3 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. Податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу. Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Згідно з п.п.5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. 7. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п.п.10-12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси». Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством. До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Згідно з п.20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи»; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення; інші витрати операційної діяльності.

Відповідно до п.29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, до складу інших витрат включаються витрати, які виникають під час діяльності (крім фінансових витрат), але не пов`язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг). До таких витрат належать: собівартість реалізованих фінансових інвестицій (балансова вартість та витрати, пов`язані з реалізацією фінансових інвестицій); втрати від зменшення корисності необоротних активів; втрати від безоплатної передачі необоротних активів; втрати від неопераційних курсових різниць; сума уцінки необоротних активів і фінансових інвестицій; витрати на ліквідацію необоротних активів (розбирання, демонтаж тощо); залишкова вартість ліквідованих (списаних) необоротних активів; інші витрати діяльності.

Таким чином, на думку суду, висновки Головного управління ДФС в Одеській області про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.102.2.1 п.102.2 ст.102, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст.1, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, п.5, п.6, п.7, п.10, п.11, п.12, п.20, п.29 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, що призвело до заниження податку на прибуток до сплати на загальну суму 103668768 грн., є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки здійснені контролюючим органом без аналізу первинних документів фінансово-господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу № 1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69). Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 року у справі «Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.53). Під дію статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив. Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має «легітимне сподівання» («Федоренко проти України», «Едуард Петрович Мельник проти України») на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право («Бурдов проти Росії», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Агрокомплекс проти України»); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу («Брезовец проти Хорватії», «Рисовський проти України», «Кечко проти України», «Стреч проти Великобританії», «Москаль проти Польщі», «Сук проти України», «Федоренко проти України», «Україна-Тюмень проти України»).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 року № є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» (Приморський бульвар, буд. 10, кв. 11, м. Одеса, 65026, ідентифікаційний код 37350251) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 04.09.2019 року № - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо не надання Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» 90 (дев`яносто) денного строку для поновлення пошкоджених (втрачених) документів, не зупинення та проведення планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» на підставі наказів Головного управління ДФС в Одеській області від 12.07.2017 року № 2773 та від 25.07.2019 року № 5966.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 04.09.2019 року № .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРСПЛАВ» () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 21131,00 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя М.М. Кравченко