Справа № 598/1690/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 598/1690/19 пров. № А/857/388/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року у справі № 598/1690/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Щербата Г. Р.,

час ухвалення рішення 25.11.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Збараж,

дата складання повного тексту рішення 25.11.2019 року

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та поліцейського Степанюка О. Я., в якому просив скасувати постанови про адміністративні правопорушення, а саме: серії ДПО18 №086080 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн; серії ДП18 №284210 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн; серії ДП18 № 284211 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Ухвалою Збаразького районного суду від 27 вересня 2019 року позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків пов`язаних із визначенням належного відповідача у цьому спорі.

На виконання вимог ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 вересня 2019 року позивач направив адміністративний позов, де належним відповідачем зазначив Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено. Скасовано постанови: по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №086080 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн; по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №284210 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн; по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 284211 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що оскаржувані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності винесені з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки 14 вересня 2019 року у м. Кременець по вул. 107-ї Кременецької дивізії водій керував транспортним засобом «Міцубісі Лансер» д.н.з НОМЕР_1 , в якого на номерних знаках була прикріплена решітка, яка не дає змоги з відстані 20 метрів чітко визначити символи, чим порушив п.30.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, за що на позивача було складено постанову серії ДП018 №086080 та накладено штраф у розмірі 170 грн. Також позивач не пред`явив поліцейському для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.2.1.а та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за що на позивача було складено постанову серії ДП018 №284210 та накладено штраф у розмірі 425 грн та не пред`явив поліцейському для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.а; 2.1.6; та п.2.1.г ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за що на позивача було складено постанову серії ДП018 №284211 та накладено штраф у розмірі 425 грн. Просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням всіх фактичних обставин справи, правильно застосовано норми процесуального і матеріального права, надано належну оцінку доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14 вересня 2019 року о 16:20 год., керуючи транспортним засобом марки «Міцубісі Лансер» номерний знак НОМЕР_1 по вул. 107-ї Кременецької дивізії м. Кременець на вимогу поліцейського відмовився пред`явити для перевірки посвідчення водія категорії «В», реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування власників наземних транспортних засобів. Крім того, на номерних знаках вищезазначеного транспортного засобу була встановлена решітка, що не дає змоги з відстані 20 метрів чітко визначити символи номерного знака, чим порушено п.п.2.1а, 2.1б, 2.1г, 30.2 ПДР України.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП на підставі постанов у справах про адміністративні правопорушення серії ДП 18 № 284210 від 14 вересня 2019 року, серії ДП 18 № 284211 від 14 вересня 2019 року та серії ДПО 18 № 086080 від 14 вересня 2019 року, згідно з якими до нього застосовано адміністративні стягнення у виді штрафів у розмірах: 170 грн, 425 грн та 425 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, оскаржувані постанови серії ДП 18 № 284210 від 14 вересня 2019 року, серії ДП 18 № 284211 від 14 вересня 2019 року та серії ДПО 18 № 086080 від 14 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративних стягнень у виді штрафів в сумах: 170 грн, 425 грн та 425 грн, відповідно, підлягають скасуванню, оскільки поліцейський не довів, а відповідач не надав належних та допустимих доказів, що вказують на порушення ОСОБА_1 п.п.2.1а, 2.1б, 2.1г, 30.2 ПДР України та вчинення ним правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП, як і не надав доказів щодо перевірки та спростування обставин, зазначених ОСОБА_1 у поданому позові.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.30.2 ПДР України передбачає, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.2.1 Розділу 2 ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що ОСОБА_1 14 вересня 2019 року о 16:20 год., керуючи транспортним засобом марки «Міцубісі Лансер» номерний знак НОМЕР_1 по вул. 107-ї Кременецької дивізії м. Кременець, на вимогу поліцейського відмовився пред`явити для перевірки посвідчення водія категорії «В», реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування власників наземних транспортних засобів, а тому порушив ч.1 ст. 126 КУпАП. Крім того, на номерних знаках вищезазначеного транспортного засобу була встановлена решітка, що не дає змоги з відстані 20 метрів чітко визначити символи номерного знака, чим порушив п.п.2.1а, 2.1б, 2.1г, 30.2 ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи містяться лише оскаржувані постанови у справах про адміністративні правопорушення від 14 вересня 2019 року, якими позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, а також фото, з якого встановити факт порушення позивачем вимог ч.6 ст.121 КУпАП, на думку колегії суддів, не є можливим.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративні правопорушення, відповідач не надав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП, а тому постанови серії ДП18 №284210 від 14 вересня 2019 року, серії ДП18 № 284211 від 14 вересня 2019 року та серії ДПО18 №086080 від 14 вересня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у виді штрафу у розмірі 170 грн, 425 грн та 425 грн. підлягають скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, однак суд першої інстанції лише скасував постанови у справах про адміністративні правопорушення, не вирішивши питання щодо закриття справ про адміністративні правопорушення.

Ч.4 ст.317 КАС України передбачає, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, а тому резолютивну частину рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року у справі № 598/1690/19 необхідно доповнити реченням: закрити справи про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим рішення необхідно змінити.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 268, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року у справі № 598/1690/19 змінити, доповнивши резолютивну частину рішення реченням: «Закрити справи про адміністративні правопорушення».

У решті рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року у справі № 598/1690/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.