Справа № 340/2428/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2020 року м. Кропивницький Справа №340/2428/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про:

- визнання протиправним та скасування пункту 20 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 13 вересня 2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю III групи з 30.10.2014 р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 та статей 16 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він під час проходження строкової військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 Прикордонних військ СРСР з 11.05.1985 р. брав участь у бойових діях, виконанні спеціальних завдань на території Республіки Афганістан та має статус учасника бойових дій, що підтверджується військовим квитком та обліково-послужною карткою до військового квитка, довідкою Олександрійського РВК Кіровоградської області від 12.03.2019 р. №19, архівною довідкою Федерального державного казеного закладу ФСБ РФ «Центральний прикордонний архів Федеральної служби Безпеки Російської Федерації» від 07.11.2012 р. №21/59/Е-14885 та посвідченням учасника бойових дій. Позивач зауважує, що відповідачем свідомо не надається оцінка таким документам у контексті їх підтвердження архівними матеріалами, з посиланням на конкретні дані з наказів, номер військової частини, де позивач проходив службу та дані про безпосередню участь у бойових діях. Позивач вказує, що оскільки його призвано на строкову військову службу та звільнено з цієї служби на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і відповідно до законодавства, причинний зв`язок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в ДРА, встановлено саме Центральною військово-лікарською комісією МО України, тобто структурним підрозділом відповідача. Посилаючись на п.4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 р. №530 та п.1.2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань та аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 р., позивач вважає необґрунтованим посилання відповідача на необхідність застосування п.11 Постанови №975, яким визначено необхідність надання для розгляду питання про призначення допомоги документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Разом з тим, на думку позивача, відповідачем безпідставно не сприймаються довідки Української спілки ветеранів Афганістану та виконкому Цвітненської сільської ради, які фактично повністю відповідають вимогам до документу, що свідчить про причини та обставини поранення, передбаченого п.11 Порядку №975. Також позивач наголошує на тому, що в оскаржуваному рішенні не наведено доказів того, що позивач отримав поранення у зв`язку із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або воно стало наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Позивач вважає, що витяг з протоколу ЦВЛК МО України №1220 від 29.04.2014 р., акт Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.04.2014 р. №68, довідки Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) та Цвітненської сільради по своїй суті свідчать, що поранення, контузія та захворювання позивача не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. На думку позивача, є безпідставним посилання суб`єкта владних повноважень в оскаржуваному рішенні на постанову Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №822/220/18, оскільки правові обставини в ній не є аналогічними, так як рішення не приймалося, а оскаржувалися дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання документів позивачу, тоді як в даному випадку оскаржується прийняте рішення по суті поданих документів. Окрім того, сам факт прийняття документів Кіровоградським облвійськкоматом підтверджує їх повноту згідно з п.11 Порядку №975 та достовірність. Також позивач стверджує, що аналогічний спір вже був предметом судового розгляду між тими самими сторонами, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного сулу від 25.04.2019 р. у справі №340/717/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі (а.с.36-37). Представник відповідача зазначає, що днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 30.10.2014 р. дата первинного встановлення інвалідності. При цьому таке право може бути реалізоване протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права. Однак, позивач не звернувся у встановлений законом строк до військкомату. Також представник відповідача вказує на те, що Комісія не має права призначати одноразову грошову допомогу, якщо заявником не надано всіх документів, які передбачені п.11 Порядку. Представник відповідача наголошує на тому, що вказане рішення Комісії Міністерства оборони України відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.04.2019 р. у справі №822/220/18.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.1-2).

01.11.2019 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.43).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у період з 05.05.1983 р. по 06.06.1985 р. проходив строкову військову службу (а.с.21-22).

Довідкою Олександрійського районного військового комісаріату від 12.03.2019 р. №19 підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 14.05.1985 р. по 27.05.1985 р. (а.с.20).

Відповідно до архівної довідки Федеральної державної казенної установи «Центральний прикордонний архів Федеральної служби безпеки Російської Федерації» від 07.11.2012 р. №21/59/Е-14885 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходився на території Республіки Афганістан: з 11 травня 1985 року (дати вибуття немає). Відповідно до наказу МБ РФ від 02.05.1993 р. №0119 військова частина НОМЕР_1 входить до переліку військових частин і підрозділів прикордонних військ КДБ СРСР, направлених для надання військової допомоги Республіці Афганістан, із зазначенням періодів їх перебування (участь у бойових діях, виконання спеціальних завдань) на території цієї країни (а.с.23).

Актом судово-медичного обстеження Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи №68 від 07.04.2014 р. встановлено, що виявлені у ОСОБА_1 рубці голови і кистей рук є наслідком загоєння осколкового поранення при проведенні бойових дій в Афганістані, отриманих оглянутим у строк та при обставинах, вказаних ним під час опитування, під час проходження строкової служби (а.с.15).

З огляду на витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв (протокол №1220 від 29.04.2014 р.) множинне вогнепальне осколкове поранення голови та кінцівок (контузія головного мозку 1985 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, наслідком яких стали множинні рубці в анатомічних ділянках, зазначених у акті судово-медичної експертизи Кіровоградського обласного бюро СМЕ №68 від 15.04.2014 р., що в подальшому призвело до розвитку захворювань, як наслідку перенесеної контузії у вигляді: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку 1985 р.) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивними, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом, розповсюджений остеохондроз хребта», що підтверджується медичними документами, - поранення, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.14).

17.11.2014 р. ОСОБА_1 . Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи під час первинного огляду встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.12).

20.11.2017 р. ОСОБА_1 КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи №2» під час повторного огляду безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.13).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 р. у справі №340/717/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 р. (а.с.28-30), позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 15 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №19 від 15 лютого 2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду III групи з 30.10.2014 р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 та статей 16 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності (а.с.44-48).

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 р. у справі №340/717/19 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 р. комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянуто документи подані ОСОБА_1 та прийнято рішення, оформлене пунктом 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.09.2019 р. №122, яким скасовано пункт 15 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2019 р. №19; відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якого 06.06.1985 звільнено зі строкової військової служби з Прикордонних військ КДБ СРСР та 01.02.2014 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 10ААВ №620700 від 01.02.2014 р.), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 (а.с.11).

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом Закон №2011) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

З огляду на ч.1 ст.16 Закону №2011 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Разом з тим, статтею 164 Закону №2011 встановлено, що Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч.ч.6, 9 ст.163 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 (далі за текстом Порядок №975).

Відповідно до п.11 Порядку №975, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовець, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).

З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України повноваження щодо визначення порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 162 Закону №2011.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 164 Закону №2011 (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок №975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з- виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку №975, документів, що свідчать про причини та обставин поранення, травми, контузії та захворювання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.04.2019 р. у справі №822/220/18, документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребування.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на неможливість застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 р. у справі №822/220/18 суд вважає необґрунтованим, оскільки така правова позиція зроблена Верховним Судом на підставі аналізу норм Закону №2011 та Порядку №975 і безпосередньо стосується документів, які належить подавати при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності.

У справі №822/220/18 Верховний Суд зазначив, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Судом встановлено, що підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги стало неподання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п.11 Порядку №975.

У рішенні, оформленому пунктом 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.09.2019 р. №122, зазначено, що акт судово-медичного обстеження від 15.04.2014 р. №68, який складено зі слів заявника та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 29.04.2014 р. №1220, який подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Окрім того, у рішенні вказано, що на розгляд комісії не подано висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії, який складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402, а довідки, видані Українською спілкою ветеранів Афганістану та виконкомом Цвітненської сільської ради, у яких зазначено, що ОСОБА_1 отримав постріл під час виконання бойових завдань, до уваги не приймаються, оскільки інформація, що зазначена документально не підтверджена, а у розділі 22 військового квитка серії НОМЕР_2 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , поранень не має (а.с.11).

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2019 р. у справі №822/220/18, суд зазначає, що акт судово-медичного обстеження від 15.04.2014 р. №68 (а.с.68) та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 29.04.2014 р. №1220 (а.с.14) самі по собі не є документи, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва) в розумінні п.11 Порядку №975.

Також ОСОБА_1 надавалися аналогічні за змістом довідки Олександрійської районної організації Української спілки ветеранів Афганістану без дати та номера (а.с.24) і Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 25.07.2019 р. №465 (а.с.25). У зазначених довідках вказано, що ОСОБА_2 визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, причиною якого був постріл при виконанні бойових задач; даних про отримання цього поранення у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адміністративного правопорушення або про те, що воно є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження в архівних документах не мають.

Суд зауважує, що відомості про відсутність в архівних документах Олександрійської районної організації Української спілки ветеранів Афганістану та Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області даних про отримання поранення у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адміністративного правопорушення або про те, що воно є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, не можуть розцінюватися як дані, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), оскільки такі відомості і не повинні зберігатися в Олександрійській районній організації Української спілки ветеранів Афганістану та Цвітненській сільській раді Олександрівського району Кіровоградської області.

Архівна довідка Федеральної державної казенної установи «Центральний прикордонний архів Федеральної служби безпеки Російської Федерації» від 07.11.2012 р. №21/59/Е-14885 також не містить жодної інформації щодо поранення ОСОБА_1 (а.с.23).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надав документа, який свідчить про причини та обставини поранення. При цьому, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав відсутності документа, який свідчить про причини та обставини поранення, Міністерство оборони України не зобов`язане самостійно підтверджувати чи спростовувати факт, що поранення (травма, каліцтво) не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Твердження позивача про те, що факт прийняття документів Кіровоградським облвійськкоматом підтверджує їх повноту згідно з п.11 Порядку №975 та достовірність, є безпідставним, оскільки подання висновку та документів, зазначених у п.11 розпорядникові бюджетних коштів є обов`язком керівника уповноваженого органу відповідно до п.13 Порядку №975, натомість оцінку таким документам надає саме розпорядник бюджетних коштів, тобто Міністерство оборони України.

У позовній заяві позивач посилається на абз.24 п.4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 р. №530, яким визначено, що довідка командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що поранення не пов`язано з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, подається тільки в тому разі, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язано з виконанням обов`язків військової служби.

Суд враховує, що позивачем зазначена норма наводиться в редакції станом на 14 серпня 2014 року.

Натомість відповідно до абз.24 п.4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України (норма та назва Положення в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення), у разі часткової втрати працездатності внаслідок поранення, травми, контузії, каліцтва, захворювання (без установлення групи інвалідності) подаються такі документи: копії довідки про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або копія акта про нещасний випадок (архівної довідки про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)), або інші документи про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), зазначені в абзаці першому пункту 21.8 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за N 1109/15800, зокрема про те, що травма (поранення, контузія, каліцтво) не пов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі встановлення інвалідності внаслідок отриманого поранення, травми, контузії або каліцтва.

Посилання позивача на Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 р. є безпідставним, оскільки дія такої інструкції поширюється на правовідносини, які виникли на час її прийняття, у той час як поранення позивача датується 1985 роком.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що позивачем пропушено строк на реалізацію права на отримання одноразової грошової допомоги, встановлений ч.8 ст.163 Закону №2011, суд зазначає, що така обставина не була підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а тому не підлягає врахуванню судом під час розгляду даної справи.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування пункту 20 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №122 від 13 вересня 2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю III групи з 30.10.2014 р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 та статей 16 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (с. Цвітне, Олександрівський район, Кіровоградська область, РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду 13 лютого 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт