Справа № 240/1392/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову)

18 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/1392/20

категорія 109020100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі до суду заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 (далі - позивачі) з позовом до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області (далі - відповідач), в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок у власність площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:1001 площею 77,0314 га, розташованої за межами Мотилівської сільської ради, що увійшла до складу Любарської об`єднаної територіальної громади Житомирської області;

- зобов`язати Любарську селищну раду Любарського району Житомирської області повторно розглянути проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та, за відсутності визначених законом підстав для відмови, прийняти рішення про затвердження проекту щодо відведення їм земельних ділянок у власність площею по 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:1001 площею 77,0314 га, розташованої за межами Мотилівської сільської ради, що увійшла до складу Любарської об`єднаної територіальної громади Житомирської області.

В обгрунтування позовної заяви вказано, що з метою реалізації передбаченого п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права на першочергове отримання земельних ділянок господарства позивачами, за принципом мовчазної згоди, був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок по 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:1001 площею 77,0314 га, розташованої за межами Мотилівської сільської ради, що увійшла до складу Любарської об`єднаної територіальної громади Житомирської області. В подальшому, вказаний проект був погоджений в порядку ст. 186-1 Земельного кодексу України та поданий відповідачу на затвердження, при чому до проекту були додані витяги з ДЗК на кожну земельну ділянку в кількості 38 штук. Питання щодо затвердження вказаного проекту землеустрою було винесено на розгляд позачергової двадцять четвертої сесії Любарської селищної ради VIII скликання, однак рішення про затвердження вказаного проекту чи про відмову у його затвердженні, відповідачем в порушення ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" прийнято не було. З огляду на зазначене, позивачі вважають, що Любарською селищною радою допущено що протиправну бездіяльність щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок у власність площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:1001 площею 77,0314 га, розташованої за межами Мотилівської сільської ради, а тому вони звернулись з даним позовом до суду.

Одночасно з подачею позовної заяви, позивачами до суду була подана заява про забезпечення позову, в якій вони просять вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

- заборони Любарській селищній раді приймати рішення щодо передачі у власність земельних ділянок, що є предметом судового спору, іншим громадянам (в тому числі й учасникам АТО) ніж тим, що зазначені в поданій заяві;

- заборонити всім державним реєстраторам в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні дії щодо внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь-яких відомостей про нерухоме майно та речових прав на таке нерухоме майно (зокрема, але не виключно, вносити відомості про виникнення, зміну або припинення права власності, реєстрації договорів оренди та інше), на підставі виданих Любарською селищною радою рішень щодо земельних ділянок, що є предметом судового спору.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивачі аргументують тим, що спірні земельні ділянки до винесення рішення по даній справі можуть бути передані у власність іншим особам, що унеможливить виконання судового рішення та ефективне захист порушених прав позивачів.

Перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі до суду вказаної заяви про забезпечення, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову передбачені ст. 152 КАС України.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

Однак, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 152 КАС України у заяві про забезпечення позову заявниками не вказано своїх номерів засобів зв`язку та адрес електронної пошти. Натомість, у відповідних графах заяви про забезпечення позову заявниками вказано, що їх особисті номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти їм не відомі.

Згідно з ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

В контексті вищезазначених норм суд зауважує, що не зазначення заявниками у заяві про забезпечення позову своїх номерів засобів зв`язку та адрес електронної пошти, у випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність розгляду заяви про забезпечення позову в судовому засіданні з викликом сторін, дана обставина унеможливить здійснення виклику заявників до суду та розгляд заяви у встановлений ст. 154 КАС України строк.

Відповідно до п. 3, 4 ,5 ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Водночас, заявниками до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу на підтвердження існування обставин, зазначених ними у вказаній заяві, а саме не надано:

- належних доказів звернення позивачів до відповідача з клопотаннями та відповідними пакетами документів, необхідним для отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по 2 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:1001 площею 77,0314 га, розташованої за межами Мотилівської сільської ради;

- належним чином завірених копій письмових повідомлень позивачів, адресованих відповідачу про замовлення позивачами проекту землеустрою;

- доказів виготовлення кожним з позивачів проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок;

- належних доказів, на підтвердження того, що позивачами було подано до Любарської селищної ради заяву про затвердження проекту землеустрою;

- копії розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по 2 га кожному позивачу для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:1001 площею 77,0314 га, розташованої за межами Мотилівської сільської ради;

- належним чином завірених копій витягів з ДЗК на кожну земельну ділянку;

- копії рішення відповідача, прийнятого за результотом розгляду поданих позивачами заяв про затвердження проектів землеустрою.

Крім того, суд зазначає, що забезпечення позову за своєю суттю є механізмом адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Воночас, заявниками у даній заяві про забезпечення позову, як і позивачами у поданій позовній заяві є одночасно 38 осіб. Однак, заявлені позовні вимоги, що об`єднані позивачами в одну позовну заяву, містять різний предмет спору, оскільки стосуються різних земельних ділянок.

В контексті зазначеного, суд наголошує, що нормами КАС України не передбачено можливість подання адміністративного позову колективно декількома позивачами. Більш того відповідно ч. 2 ст. 172 КАС України питання про об`єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача може бути вирішено судом з власної ініціативи або за клопотанням учасника справи.

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 18.02.2020 позовну заяву по справі №240/1392/20 було залишено без руху, а позивачам надано строк для усунення недоліків шляхом звернення їх до суду з окремими позовними заявами до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо кожної конкретної спірної земельної ділянки.

З огляду на вказане, кожному із заявників у випадку необхідності застосування заходів забезпечення позову необхідно звернутись до суду з окремими заявами про забезпечення позову щодо кожної конкретної спірної земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами підпункту 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону визначено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення встановлюється у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року складає 2102 грн. Таким чином розмір судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову становить 630,6 грн.

Проте, до заяви про забезпечення позову не додано документів про сплатусудового збору у розмірі 630,60 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ч. 4 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заявниками при зверненні із заявою про забезпечення позову не дотримано вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникам без розгляду на підставі ч.7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 152, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_39 Івану Володимировичу, Ханас Анатолію Петровичу, Миколайчуку Роману Віталійовичу, Рудницькому Михайлу Володимировичу, Левківському Володимиру Петровичу, Кобилинському Андрію Анатолійовичу, Радчуку Олександру Олексійовичу, Турбалу Андрію Вікторовичу, Артикову Рустаму Шухратіллайовичу, Левківському Миколі Петровичу, Рудницькому Вадиму Олеговичу, Швабу Андрію Олександровичу, Невмержицькому Валерію Вікторовичу, Кулішу Олександру Сергійовичу, Зозіку Сергію Васильовичу, Крученюку Віктору Анатолійовичу, Баранову Сергію Васильовичу, Телега Вадиму Євгенійовичу, Гальчуку Роману Сергійовичу, Паращуку Андрію Сергійовичу, Ковальчуку Олексію Вікторовичу, Шара Любові Василівні, Сущевському Віталію Олександровичу, Титаровській Юлії Михайлівні, Дубовому Артуру Віталійовичу, Вовчику Сергію Степановичу, Гетьман Людмилі Анатоліївні, Химачу Василю Миколайовичу, Кошовій Вікторії Валеріївні, Міщенку Володимиру Володимировичу, Варейчуку Артему Олександровичу, Петруку Ігорю Миколайовичу, Мельнику Віктору Сергійовичу, Кокореву Сергію Сергійовичу, Якобчуку Костянтину Юрійовичу, Грицаюк Аліні Михайлівні, Юпаткіну Сергію Володимировичу без розгляду заяву про забезпечення позову.

Копію ухвали про повернення заяви без розгляду надіслати особі, яка її подала, разом із заявою й усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович