Справа № 160/9312/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Справа № 160/9312/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -
25 вересня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» до Київської міської митниці ДФС, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з метою митного оформлення товару, придбаного за умовами договору поставки № 301 від 04.06.2018, укладеного між позивачем/покупцем та іноземною компанією DERNEKGROUPCO.,LTD, позивач подав до Київської міської митниці ДФС електронні митні декларації: № UA100030/2019/407562 від 19.08.2019; № UA100030/2019/407847 від 23.08.2019; № UA100030/2019/407855 від 23.08.2019; № UA100030/2019/407994 від 27.08.2019; № UA100030/2019/408425 від 02.09.2019 разом з товаросупровідними документами на вантаж. Митна вартість придбаного товару визначена позивачем за основним методом, передбаченим Митним кодексом України, а саме - за ціною договору.
Як видно з оскаржуваних рішень, відповідач повідомив декларанта про те, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Однак, як вказав позивач, ним до митного органу було подано всі документи, які містили повні та достовірні відомості щодо складових митної вартості ввезених товарів.
Позивач зазначив, що оскаржувані рішення Київської міської митниці ДФС є протиправними, так як прийняті з порушенням зазначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності і правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання, а тому підлягають скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі №160/9312/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
31 жовтня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час митного контролю ЕМД №UA100030/2019/407562 від 19.08.2019 р., ЕМД №UA100030/2019/407847 від 23.08.2019 р., ЕМД №UA100030/2019/407855 від 23.08.2019 р., ЕМД №UA100030/2019/407994 від 27.08.2019 р., ЕМД №UА100030/2019/408425 від 02.09.2019 р. програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості товару; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.
Також, Київською митницею ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих декларантом до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з митними деклараціями ЕМД №UA100030/2019/407562 від 19.08.2019 р., ЕМД №UA100030/2019/407847 від 23.08.2019 р., ЕМД №UA100030/2019/407855 від 23.08.2019 р., ЕМД №UA100030/2019/407994 від 27.08.2019 р., ЕМД №UА100030/2019/408425 від 02.09.2019 р. було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
- в інвойсах на задекларовані партії товару від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 та контракті від 04.06.2018 р. №301 не зазначені умови оплати за товар;
- відповідно до пункту 3.8 контракту від 04.06.2018 р. №301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 товар поставляється на умовах СІF-Одеса (міжнародний торговий термін (умова) СІF «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення;
- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
19 грудня 2019 року представником позивача надані пояснення до відзиву, в яких викладені заперечення позивача проти доводів відповідача та наведено доводи, аналогічні тим, що вказані в адміністративному позові, наведено судову практику на обґрунтування позиції позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що 04 червня 2018 року між позивачем (покупець) та іноземною компанією DERNEK GROUP CO., LTD, (постачальник) укладений договір поставки №301, у відповідності до умов якого DERNEK GROUP CO., LTD (Китай) зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити.
Умови поставки товару за вказаним договором - FOB-Китай (Incoterms 2010). Однак сторонами погоджено, що вказані умови можуть бути змінені за згодою сторін та умови поставки вказуються сторонами у рахунках-фактурах.
За умовами даного договору поставки (з урахуванням змісту додаткової угоди №1 від 07.09.2018 р., якою договір поставки доповнено новим пунктом 4.5, а також додаткової угоди №2 від 18.09.2018р., якою викладено у новій редакції пункт 2.4 договору поставки від 04.06.2018 р. №301):
- п.2.1 - покупець замовляє, а постачальник, який є виробником товарів ТМLezardLux-ray,Lexman постачає товар на умовах цього договору,
- п.2.2 - назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно,
-п.2.4 - товари торговельних марок LezardLux-ray, Lexman виробляються на потужностях фабрики Дунгуань Лезард Електрікал Ко, Лтд (в новій редакції, викладеній у додатковій угоді №2 від 18.09.2018р.),
- п.2.5 - в рамках цього договору постачальник також постачає товар не власного виробництва,
- п. 3.1 - загальна сума договору складається з суми усіх рахунків за цим договором,
- п. 3.2 - валютою договору є долар США,
- п.3.3 - валютами платежу за цим договором є долар США і/або Євро,
- п.3.5 - товар, який придбано покупцем згідно з договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного договору,
- п.3.6 - оплата товару покупцем за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця,
- п.3.8 - в ціну товару включені вартість тари та упаковки,
-п.4.1 - поставка товару буде здійснюватися партіями, які узгоджуються з покупцем на умовах FОВ-Китай (Incoterms 2010),
- п.4.2 - вантажовідправником за дійсним договором може виступати третя сторона,
- п.4.5 - умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках - фактурах на відповідну партію товару (в редакції, викладеній у додатковій угоді №1 від 07.09.2018р.).
У вказаних ЕМД вартість товару визначена декларантом за основним методом - за ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з кожною із зазначених декларацій позивач надав митному органу документи, що перелічені у графі 44 кожної з ЕМД.
Митну вартість була визначена декларантом за першим методом - за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Київською митницею ДФС прийняті рішення про коригування митної вартості товарів:
Як встановлено з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, підставою для їх винесення стало те, що:
- в інвойсах на заявлені до розмитнення партії товару від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 та контракті від 04.06.2018 р. №301 не зазначено умови оплати за товар;
- відповідно до пункту 3.8 контракту від 04.06.2018 р. №301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 товар поставляється на умовах СІF-Одеса (міжнародний торговий термін (умова) СІF- «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення;
- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІFвитрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Надаючи оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Оцінюючи посилання митного органу на те, що в інвойсах на задекларовані партії товару від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 та контракті від 04.06.2018 р. №301 не зазначено умови оплати за товар, суд зазначає таке.
За умовами даного договору поставки (з урахуванням змісту додаткової угоди №1 від 07.09.2018р., якою договір доповнено новим пунктом п.4.5, а також додаткової угоди №2 від 18.09.2018р., якою викладено у новій редакції п.2.4 договору поставки):
- п.2.2 - назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно,
- п. 3.1 - загальна сума договору складається з суми усіх рахунків за цим договором,
- п. 3.2 - валютою договору є долар США,
- п.3.3 - валютами платежу за цим Договором є долар США і/або Євро,
- п.3.5 - товар, який придбано покупцем згідно з договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору,
- п.3.6 - оплата товару покупцем за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця,
- п.4.5 - умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках - фактурах на відповідну партію товару (в редакції, викладеній у додатковій угоді №1 від 07.09.2018р.).
Отже, як видно з вище приведеного, умови договору поставки від 04.06.2018 р. №301, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами да цього договору, передбачають умови оплати за товар.
Посилання відповідача на відсутність в інвойсах умов оплати за товар є недоречними, оскільки рахунок - фактура (інвойс) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар, затвердженої форми рахунку - фактури чи рахунку - проформи та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, більш того, вказаний документ при імпорті товарів складається нерезидентом України, а тому на декларанта резидента не може бути покладено відповідальність за зміст інвойсу. Окрім того, умови оплати за товар визначені безпосередньо зовнішньоекономічним договором від 04.06.2018 р. №301 та додатковими угодами до нього: № 1 від 07.09.2018 р. та №2 від 18.09.2018 р.
Суд зазначає, що фактична оплата за товар, спосіб здійснення такої оплати, часові рамки оплати ніяким чином не впливають на ціну товару, що передбачена контрактом.
Окрім того, невідповідність суми коштів, зазначеної у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до електронної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а відтак для сумнівів у правильності визначенні митної вартості.
Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до пункту 3.8 контракту від 04.06.2018 №301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів від 21.06.2019 №71, від 26.06.2019 №74, від 25.06.2019 №73, від 07.07.2019 №75/1, від 11.07.2019 №76 товар поставляється на умовах СІF-Одеса (міжнародний торговий термін (умова) СІF «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення та те, що декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд виходить з такого.
Такий висновок суд вважає безпідставним, оскільки за офіційними правилами тлумачення торговельних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року термін CIF означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Однак, за умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення. Отже, термін CIF передбачає обов`язок продавця щодо оплати витрат і фрахт.
Тож, погоджуючи саме ці умови поставки, сторони виходили з того, що за самим визначенням термінів Інкотермс-2010 продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.
Також, як було встановлено судом, декларант подавав відповідачу разом з електронними митними деклараціями страхові поліси - САRGО TRANSPORTATION INDURANCE POLICY (код документу 3530), належним чином засвідчені копії яких міститься в матеріалах справи, на підтвердження того, що таке страхування було здійснено саме постачальником.
Як вказав представник позивача, виходячи з умов зовнішньоекономічного договору постачальник не вимагав у покупця обов`язку відшкодування витрат по застосованим сторонами умовам поставки (зокрема, витрат на транспортування та страхування, тощо). Отже, відсутність такої вимоги свідчить про те, що відповідні витрати були враховані постачальником у ціні товару.
Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.
Таким чином, відповідно до умов поставки за договором від 04.06.2018 р. №301 та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат з транспортування і страхування, митним законодавством не передбачається.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості: №UA100000/2019/100284/2 від 19.08.2019 р.,№UA100030/2019/000106/2 від 23.08.2019 р.,№ UA100030/2019/000107/2 від 23.08.2019 р.,№UA100000/2019/100110/2 від 27.08.2019 р., №UA100030/2019/000113/2 від 02.09.2019 р. не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або ознаки підробки.
Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до частин 4,5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
Як видно з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.
У свою чергу відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів: №UA100000/2019/100284/2 від 19.08.2019 р., № UA100030/2019/000106/2 від 23.08.2019 р., № UA 100030/2019/000107/2 від 23.08.2019 р., № UA 100000/2019/100110/2 від 27.08.2019 р., № UA 100030/2019/000113/2 від 02.09.2019 р..
Стягнути з Київської міської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» (і.к. 41648343) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 9809,22 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

23 грудня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

Згідно з оригіналом.

Суддя В.М. Олійник