Справа № 826/1153/17
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1153/17 Суддя першої інстанції: Огурцов О.П.,
Арсірій Р.О., Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ТОВ «Гюнсел» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарських штрафів від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та невірно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що на ТОВ «Гюнсел» не покладався обов`язок забезпечувати пільговий проїзд окремим категоріям громадян та не встановлювалися гарантії щодо відшкодування вартості проїзду в подальшому. Також позивач зазначає, що факт безпідставної відмови в пільговому перевезенні не підтверджений доказами.

Відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Гюнсел» від Державної служби України з безпеки на транспорті не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Гюнсел» задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що 13 вересня 2016 року посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Київ, станція метро «Олімпійська» було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки автобуса марки MAN FORTUNA, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Гюнсел», під керуванням водія ОСОБА_1 , що виконував рейс «Київ-Одеса» було встановлено, що водій відмовив у пільговому проїзді учаснику бойових дій ОСОБА_2 .

За підсумками перевірки було складено акт від 13 вересня 2016 року № 001535, який став підставою для прийняття постанови від 02 листопада 2016 року № 001704 про застосування до ТОВ «Гюнсел» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 170 грн 00 коп.

Також посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Київ, станція метро «Олімпійська» було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 15 вересня 2016 року.

Під час перевірки автобуса марки MAN S 2000, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Гюнсел», під керуванням водія ОСОБА_3 , що виконував рейс «Київ-Харків» було встановлено, що водій відмовив у пільговому проїзді учаснику бойових дій ОСОБА_2 .

За підсумками перевірки було складено акт від 15 вересня 2016 року № 001537, який став підставою для прийняття постанови від 14 листопада 2016 року № 001876 про застосування до ТОВ «Гюнсел» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 170 грн 00 коп.

Не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарських штрафів від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876, ТОВ «Гюнсел» звернулося до суду із адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Гюнсел», суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи договір на перевезення пасажирів, перевізник покладає на себе обов`язок надавати безкоштовний проїзд певним категоріям громадян, в той же час органи із якими укладається договір, беруть на себе обов`язок компенсувати такі витрати. Не проведення такої компенсації органом, який взяв на себе зобов`язання її здійснити, не може бути підставою для відмови у пільговому перевезенні пасажира, який має право на таку пільгу згідно із законодавством, оскільки така підстава відмови не передбачена жодним нормативно-правовим актом України та, більш того, обмежує права громадян України на належний соціальний захист, що є порушенням Конституції України.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача про відсутність належних та допустимих доказів того, що особі було дійсно відмовлено у пільговому перевезенні, оскільки актами перевірки належним чином зафіксовано факт відмови у перевезенні пільгового пасажира, до яких також додано письмові пояснення цих осіб.

Також суд першої інстанції визнав загальновідомим те, що за отриманням квитка пасажир, в тому числі і пільговий, звертається до квиткової каси або безпосередньо до водія автобуса. У разі відмови у продажу квитка чи пільговому перевезенні, перевізник не надає таку відмову у письмовому вигляду, а отже документально підтвердити факт відмови у пільговому перевезенні відсутня об`єктивна можливість.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріально-правовою підставою для накладення оскаржуваними постановами на ТОВ «Гюнсел» адміністративно-господарського штрафу є абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказана норма права передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за безпідставну відмову від пільгового перевезення пасажира - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом, ТОВ «Гюнсел» заперечувало наявність у нього обов`язку здійснювати безкоштовне перевезення окремих категорій громадян та сам факт відмови ОСОБА_2 в безкоштовному проїзді.

Дослідивши копії постанов від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876, колегія суддів встановила, що зміст порушення був визначений як «безпідставна відмова від пільгового перевезення пасажира». Також у постановах міститься посилання на акти перевірок від 13 вересня 2016 року № 001535 та від 15 вересня 2016 року № 001537.

Зазначені акти, окрім раніше зазначеного формулювання змісту правопорушення, містять також запис « ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 ».

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить із того, що абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», посилання на яких міститься в оскаржуваних постановах, пов`язує накладення на перевізника адміністративно-господарського штрафу саме із безпідставною відмовою від пільгового перевезення пасажира.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з метою доведення правомірності власних постанов від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876, відповідач повинен був зазначити норму права, яка б зобов`язувала ТОВ «Гюнсел» здійснювати пільгове перевезення пасажирів, які належать до певної групи населення, у чому саме полягає пільга (безкоштовний проїзд, проїзд з наданням знижки вартості проїзду тощо) та порядок виконання такого обов`язку (умови, за яких перевізник зобов`язаний забезпечити пільгове перевезення).

Також відповідач повинен був зазначити до якої саме категорії осіб належав пасажир, якому відмовлено в пільговому перевезенні, на підставі якого документу було встановлено належність пасажира до відповідної категорії населення, відомості про пасажира, які б надавали суду змогу ідентифікувати його, у який саме спосіб, чи дотримано пасажиром умови, за яких може бути наданий пільговий проїзд, з яких причин пасажиру було відмовлено в пільговому проїзді та в чому така пільга полягала.

Разом з тим, складені відповідачем акти перевірки та постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу не містять іншої інформації про обставини правопорушення, ніж записи «безпідставна відмова від пільгового перевезення пасажира» та « ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 ».

Зазначені відомості не є достатніми для визнання обґрунтованим накладення на ТОВ «Гюнсел» адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», адже не підтверджують факт відмови в пільговому перевезенні особи, яка має відповідні пільги, а також факт того, що така відмова була безпідставною.

Відсутність належного викладу фактичних обставин перевірки та обґрунтування підстав для винесення постанов від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876 позбавляє суд можливості перевірити законність дій контролюючого органу, що є підставою для задоволення адміністративного позову ТОВ «Гюнсел».

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції щодо недопустимості обмеження права громадян України на належний соціальний захист, у тому числі на пільгове перевезення.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що накладенню адміністративно-господарського штрафу має передувати встановлення на підставі належних доказів факту відповідного порушення та його фіксація у спосіб, що дозволяє здійснити перевірку обставин його вчинення.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначає, що факт вчинення порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», підтверджуються поясненнями учасників бойових дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а право таких осіб на пільговий проїзд передбачене ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з тим, у актах від 13 вересня 2016 року № 001535 та від 15 вересня 2016 року № 001537 відсутні посилання на не забезпечення пільгового проїзду ОСОБА_5 .

У свою чергу п.п. 7, 17 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачають, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

- безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання, за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі;

- безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

Автомобільний транспорт, згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», це галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами.

Отже, надані відповідачем пояснення додатково підтверджують, що під час перевірки не були належним чином встановлені та зафіксовані зміст порушення та факт саме безпідставної відмови в пільговому перевезенні пасажира.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що Державна служба України з безпеки на транспорті не довела правомірності постанов від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Гюнсел» про визнання протиправними та скасування таких постанов є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Гюнсел» задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарських штрафів від 02 листопада 2016 року № 0017054 та від 14 листопада 2016 року № 001876.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку