Справа № 127/4063/20
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/4063/20
Провадження № 2-а/127/101/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Слободянюк Є.В.,

представника позивача Скляр О.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,

вимоги позивача: затримати з метою забезпечення видворення за межі території України, громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на шість місяців,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позов мотивований тим, що перевіркою правомірності перебування на території України громадянки Узбекистану ОСОБА_1 , згідно з інформацією, наданою нею самою, в тому числі з письмових пояснень, а також іншими відомостями, зокрема, відміткою у паспортному документі, було встановлено, що громадянка Узбекистану ОСОБА_1 останній раз здійснила перетин державного кордону України у напрямку в`їзд 04 квітня 2014 року у пункті пропуску «Бориспіль».

У своїх письмових поясненнях відповідач зазначила, що до України прибула із чоловіком громадянином Узбекистану, який з часом отримав громадянство України, натомість сама громадянка Узбекистану не вживала заходів для легалізації на території України та продовжувала проживати на території України по паспорту громадянина Узбекистану.

З моменту винесення рішення про примусове повернення від 18 листопада 2019 року та до моменту звернення до суду із відповідним позовом, громадянка Республіки Узбекистан не вживала заходів щодо виконання відповідного рішення.

Для продовження строку перебування на території України громадянка Республіки Узбекистан до територіальних підрозділів Управління ДМС України у Вінницькій області, не зверталася, також відповідач не зверталась до підрозділу згідно вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме як той іноземець, який не має законних підстав для перебування в Україні або який не може виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, відповідні особи можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За порушення встановлених правил перебування на території України, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Вінницькій області була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме 18 листопада 2019 року на громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесена постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн.

Свою вину у порушенні міграційного законодавства відповідач визнала, штраф у розмірі 2040 грн. сплатила добровільно.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», заступником начальника УДМС України у Вінницькій області Кушніром В.М., 18 листопада 2019 року затверджено рішення про примусове повернення з України громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 .

З відповідним рішенням громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ознайомлена 18 листопада 2019 року крім того дане рішення їй було доведено в усній формі, роз`яснено, що вона має право на перекладача та представника, натомість від перекладача та представника відповідач відмовилася, примірник даного рішення отримала про, що свідчить її власноручний підпис у самому рішенні.

Вказаним рішенням відповідача було зобов`язано покинути територію України у термін до 18 грудня 2019 року, однак громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 у визначений термін добровільно не виїхала за межі території України, саме рішення про примусове повернення з України у суді не оскаржила.

ОСОБА_1 грубо ігнорує виконання рішення від 18 листопада 2019 року про примусове повернення її до країни походження, та всяко ухиляється для виїзду з України, в свою чергу створює перешкоди Управлінню ДМС України у Вінницькій області для виконання даного рішення шляхом вигадування різних причин в тому числі відсутність коштів.

Крім того, порушення терміну перебування на території України та невиконання рішення про примусове повернення відповідачем підтверджує інформація з Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» про те, що відповідач не перетинала кордон у напрямку «Виїзд» з 18 листопада 2019 року по 24 січня 2020 року.

Підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами 4-12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не виявлено.

Також не виявлено підстав, які б забороняли примусово видворити з України в країну громадської належності чи третю країну громадянку Узбекистану ОСОБА_1 , передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідач не є біженцем та за статусом біженця не зверталася.

Беручи до уваги той факт, що відповідач була притягнута до відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України, не виконала рішення про примусове повернення її в країну походження, та проживає без документів на право проживання в Україні, своїми діями грубо порушує вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» що дає обґрунтовані підстави вважати, що вона буде ухилятись від виїзду з України та надалі буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення.

В Управлінні ДМС України у Вінницькій області виникає не від`ємне право на звернення до суду у відповідності до норм ст. 289 КАС України, оскільки громадянка Узбекистану буде ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення також може існувати ризик втечі іноземця та переховування від працівників міграційної служби на території України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та судове засідання призначене на 18 лютого 2020 року відповідно до положень ст. 289 КАС України.

Представник позивача Скляр О.В. у судовому засіданні позов підтримав із зазначених у позові підстав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що під час перебування в Україні громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим 18 листопада 2019 року щодо неї був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МВН № 000255 за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

18 листопада 2019 року заступником начальника Управління начальником відділу Кушніром В.М. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення на громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , за порушення правил перебування в Україні та притягнуто останню до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 2 040,00 грн.

Як вбачається із вказаної вище постанови, ОСОБА_1 добровільно сплатила штраф у розмірі 2 040,00 грн., що підтверджується відміткою у даній постанові про її виконання 25 листопада 2019 року.

18 листопада 2019 року Заступником начальника УДМС України у Вінницькій області Кушніром В.М. затверджено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 18 грудня 2019 року. Вказане рішення відповідачем виконано не було.

Як слідує з Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» відповідач не перетинала кордон у напрямку виїзд з 18 листопада 2019 року по 24 січня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частина 3 ст. 9 цього ж закону передбачає, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян, яка набула чинності 27 лютого 2002 року, громадяни держави однієї сторони можуть в`їжджати, виїжджати,прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування і прописки (реєстрації), що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україні, можуть тимчасово перебувати на території України не більше 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 6 цього Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується в разі, якщо вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджуючих документів - на період існування таких підстав, але не більше як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. Такі заяви подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаються стороною не раніше, ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочих дні до закінчення такого строку до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання.

Відповідач з такими заявами не зверталась, законних джерел доходу на території України не має, власного житла не має.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

У суду відсутні підстави стверджувати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не зверталась до органів ДМС України із заявою про надання їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Отже, відповідач по справі громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не виконала в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, у неї відсутні документи на право перебування на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, в суду наявні підстави вважати, що існує ризик його невиконання, тому позовні вимоги про затримання відповідача з метою забезпечення її видворення за межі території України, з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на шість місяців підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, ст. 2, 5, 6, 72-77, 90, 194, 211, 217, 271, 288, 289 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Затримати з метою забезпечення видворення за межі території України громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно вимог ст. 246 ч. 5 п. 4 КАС України:

Позивач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 10, фактична адреса: м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 4, .

Відповідач: громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк