Справа № 263/17760/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року справа №263/17760/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдар А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року (повний текст складено 15 січня 2020 року в м. Маріуполь Донецької області) у справі № 263/17760/19 (суддя в 1 інстанції - Киян Д.В.) за позовом ОСОБА_2 до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної азовської морської екологічної інспекції Полторибатько Дмитра Євгеновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної азовської морської екологічної інспекції Полторибатько Дмитра Євгеновича (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.12.2019 року дану позовну заяву ОСОБА_2 до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної азовської морської екологічної інспекції Полторибатько Дмитра Євгеновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме: навести інші обґрунтовані підстави для поновлення строку для звернення до суду із указаним позовом, з підтвердженням відповідними доказами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року у справі № 263/17760/19 позовну заяву ОСОБА_2 було повернуто позивачу, у зв`язку із тим, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки позовної заяви.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд першої інстанції, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

30.11.2019 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя із позовом до відповідача про скасування постанови № 58/013313.

10.12.2019 року судом винесено ухвалу по справі № 263/17760/19, якою позов позивача залишено без руху. Вказана ухвала мотивувалась не зазначенням позивачем у позові: відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

27.12.2019 року позивачем було подано до суду заяву про поновлення строку на подання позову із зазначенням обґрунтованих підстав його пропущення.

Однак, 15.01.2020 року судом прийнята оскаржувана ухвала по справі № 263/17760/19 про повернення позову позивачу.

Судом першої інстанції зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення № 58/013313 від 26.03.2018 р. відносно ОСОБА_2 був складений в його присутності, будучи обізнаним, про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів в розумні інтервали часу, щоб дізнатись про стан складеного відносно нього протоколу та отримання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції проігноровані зазначені у позові та заяві обґрунтовані доводи позивача, що протокол № 58/013313 про адміністративне правопорушення від 26.03.2018 (далі - Протокол) фактично складався за відсутності позивача.

Фактично позивачу було невідомо про складений відповідачем протокол.

Щодо фактичних обставин, що вказують на поважність причин пропуску позивачем строку на оскарження постанови № 58/013313.

Державною азовською морською екологічною інспекцією в адресу позивача не направлялась постанова, як і не направлявся протокол про адміністративне правопорушення № 58/013313 від 26.03.2018 на підставі якого її було прийнято.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997року по справі №9зп).

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. була ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті б не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet V. France Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з зазначених підстав, проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року (повний текст складено 15 січня 2020 року в м. Маріуполь Донецької області) у справі № 263/17760/19 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 січня 2020 року у справі № 263/17760/19 - скасувати.

Справу № 263/17760/19 за позовом ОСОБА_2 до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної азовської морської екологічної інспекції Полторибатько Дмитра Євгеновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - направити до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць