Справа № 540/2754/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2754/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування припису щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт,

встановив:

17.12.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт від 03.12.2019 року № 020880.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 13.11.2019 року Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (далі - Управління) на 11 км автомобільної дороги М-17 «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» проведений габаритно-ваговий контроль транспортних засобів, які належать ОСОБА_1 , а саме: транспортний засіб марки DAF FT 95 XF 530, реєстр. № НОМЕР_1 та напівпричіп - марки SCHMITZ, реєстр. № НОМЕР_2 . В результаті здійснення контролю посадовою особою Управління складені Акт про проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.11.2019 року № 198053, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.11.2019 року № 032902 та довідка № 035355 від 13.11.2019 року. До Акта № 032902 складений розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 283 від 13.11.2019 року на суму 22,6 євро за перевищення фактичних вагових параметрів навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 0,625 т, що складає 5,68% перевищення параметрів від нормативу (платником визначений ОСОБА_1 ). Згідно наведених Актів під час габаритно-вагового контролю, виявлено навантаження на другу вісь тягача у розмірі 11,625 т при нормативно допустимому параметрі - 11,0 т (талон зважування від 13.11.2019 року № 6363 о 15:42 год.), у зв`язку із чим порушено приписи п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. За наслідком розгляду справи про порушення позивачем зазначених норм Управлінням винесено припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт від 03.12.2019 року № 020880. Позивач посилаючись на приписи постанови КМУ від 08.11.2006 року № 1567, вказує на те, що кінцевим строком для розгляду справи про порушення є 13.01.2020 року (двомісячний строк з дня виявлення порушення - 13.11.2019 року), водночас справу призначено до розгляду на 03.12.2019 року. Відтак, позивач з метою надання йому часу для ознайомлення з матеріалами справи та використання права на професійну правничу допомогу, звернувся до відповідача із клопотанням від 29.11.2019 року, в якому просив відкласти розгляд справи в межах установленого законодавством строку, проте клопотання проігноровано суб`єктом владних повноважень, чим на думку позивача порушено його право на захист під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Окрім того позивач стверджує, що повторні зважування, які здійснено з його ініціативи показали інші результаті ніж ті, що вказані у талоні зважування від 13.11.2019 року № 6363 о 15:42 год., а саме: у талоні від 13.11.2019 року № 6363 о 16:04 год. - навантаження на другу вісь тягача становило 11600,00 кг при фактичній масі т/з - 39510,00 кг; у талоні від 13.11.2019 року № 6365 о 16:16 год. - навантаження на другу вісь тягача становило 11140,00 кг при фактичній масі т/з - 40230,00 кг. Вказане свідчить про те, що ваги станом на 13.11.2019 року перебували у несправному стані, у зв`язку із чим, результати зважування не можуть використовуватися та не є належним доказом порушення позивачем транспортного законодавства. Також вказав, що загальна маса автомобіля не перевищувала допустимих норм, передбачених законодавством. Разом із тим, позивач, не погодившись із приписом щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також вважаючи дії органу Укртрансбезпеки щодо нарахування позивачу плати за проїзд у розмірі 22,6 євро протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 10.01.2020 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 21.01.2020 року.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року, суд відклав підготовче засідання, згідно приписів п.1 ч. 2 ст. 181 КАС України, на 30.01.2020 року та зобов`язав відповідача надати докази по справі.

У підготовче засідання з`явився представник позивача. Водночас представник відповідача - Пархоменко Т.В. не підтвердила свої повноваження на здійснення представництва належними документами (діяла на підставі довіреності). Крім того, Пархоменко Т.В. подала до суду відзив на позову заяву.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Підпунктом 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018 року; у судах першої інстанції - з 01.01.2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Пархоменко Т.В. має статус адвоката і такого документа до позовної заяви не додано.

Враховуючи те, що документів, які свідчать про те, що Пархоменко Т.В. є адвокатом або особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва не надано, суд допустив вказану особу до участі у судовому засіданні в якості вільного слухача, при цьому відзив судом не прийнято з огляду на його підписання не уповноваженою на те особою.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16.01.2020 року в справі № 420/4829/19.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2020 року.

30.01.2020 року представником позивача до суду подано заяву, згідно якої представник просить здійснювати розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, проте був належним чином повідомлений про дату і час його проведення (підтверджується рекомендованим повідомленням, згідно якого поштове повідомлення отримане уповноваженим представником відповідача 03.02.2020 року).

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак враховуючи означені норми та обставини, суд розглядатиме справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

13.11.2019 року посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пункті габаритно - вагового контролю на 11 км автомобільної дороги М-17 «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» проведена перевірка транспортного засобу ОСОБА_1 , а саме: транспортний засіб марки DAF FT 95 XF 530, реєстр. № НОМЕР_1 та напівпричіп - марки SCHMITZ, реєстр. № НОМЕР_2 , про що складений Акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №198053 (містить відмітку - «водій з актом ознайомився, від письмових пояснень та підпису відмовився»).

В результаті проведення габаритно-вагового контролю старшим державним інспектором Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зоріним А.В. складені Акт про перевищення транспортним засобом вагових параметрів № 032902 від 13.11.2019 року, який підписано водієм ОСОБА_2 (далі - Акт № 032902) та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 035355 від 13.11.2019 року (далі - довідка № 031025), відповідно до яких вагові параметри транспортного засобу позивача, зокрема, навантаження на одиночну вісь фактично складала 11625 т., при нормативно можливій 11000 т., що свідчить про перевищення вагового обмеження на 0,625 т. Акт №032902 та довідка складені згідно даних талону про зважування від 13.11.2019 року № 6363 о 15:42 год.

Актом № 198053 зафіксоване порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме навантаження на одиночну вісь складає 11,625 т, при допустимому - 11 т.

На підставі Акта № 032902 відповідачем складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 283 від 13.11.2019 року. Відповідно до розрахунку платнику ОСОБА_1 за порушення вагових обмежень нарахована до сплати сума у розмірі 22,6 євро.

За наведених обставин, Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки повідомлено позивача про дату час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства, встановленого Актом від 13.11.2019 року № 198053 (запрошення отримане позивачем 28.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Розгляд справи призначено на 03.12.2019 року за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе, 46, кабінет начальника Управління.

29.11.2019 року позивач направив до Управління клопотання про відкладення розгляду призначеної справи на іншу дату.

Відповіді на означене клопотання матеріали справи не містять.

За результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт, згідно якого запропоновано позивачу вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 03.01.2020 року (отримано позивачем 10.12.2019 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).

Не погодившись із таким приписом, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо протиправності дій посадових осіб та законності складання оскарженого припису та розрахунку плати за проїзд, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до приписів ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 року № 2862-IV (далі - Закон № 2862-IV), рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила № 30), згідно пункту 3 яких, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпеки, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено Укртрансбезпеки на її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Габаритно-ваговий контроль здійснювався за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь 030Т-AS2-PWIA зав. № 13-360 (виробник - ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD. STI).

Суд відмічає, що станом на 13.11.2019 року зазначений вище прилад, за допомогою якого здійснювалося зважування, був повірений, що підтверджується свідоцтвом Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/5319 від 08.02.2019 року, яке чинне до 08.02.2020.

Цим свідоцтвом підтверджено, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ № 94 від 13.01.2016 року. Запис засвідчений підписом державного повірителя та печаткою.

Згідно наданих до суду декларації про відповідність № 2 від 27.11.2017 року (підписано уповноваженим представником виробника - ТОВ «УКРВЕСТОРГ» та скріплено печаткою зазначеного товариства), сертифікату відповідності (виданий 27.11.2017 року Державним підприємством "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"), прилади для зважування, в тому числі № 13-360, відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0115-17.

Відтак відсутні підстави вважати, що автомобільні ваги, використані під час зважування транспортного засобу позивача марки FT 95 XF 530 з реєстраційним № НОМЕР_1 та напівпричепу марки SCHMITZ з реєстраційним номер НОМЕР_2 , не відповідали вимогам, пред`явленим до них Порядком № 879.

Суд враховує, що у територіальних органів Укртрансбезпеки відсутній обов`язок надавати свідоцтво про метрологічну атестацію зважувального приладу на підтвердження справності цього приладу, та відповідності вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Також згідно підпункту 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Досліджуючи посилання позивача на те, що він був позбавлений можливості бути присутнім при винесенні спірного припису, як на підставу для його скасування, суд враховує наступне.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою КМУ від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі (п. п. 25-27 Порядку № 1567).

Приписами п. 31 Порядку № 1567 передбачено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Припис підлягає обов`язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю. Припис складається за формою згідно з додатком 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Як вже встановлено судом, порушення вимог транспортного законодавства встановлено посадовими особами Укртрансбезпеки 13.11.2019 року (Акт від 13.11.2019 року № 198053).

Запрошення для розгляду справи про виявлене порушення згідно наведеного Акта, яке призначене на 03.12.2019 року, надсилалось на адресу позивача, та було ним отримане 28.11.2019 року, що підтверджується наданим до суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на означену дату не з`явився, у зв`язку із чим, справа розглянута без його участі (спірний припис надісланий позивачу поштою та отриманий ним 10.12.2019 року, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах даної справи).

Суд критично ставиться до того факту, що Управлінням не надано відповідь на клопотання позивача від 29.11.2019 року про відкладення розгляду справи, проте наведена обставина сама по собі не може свідчити про незаконність спірного припису, та слугувати підставою для його скасування. При цьому, суд зауважує, що питання про відкладення розгляду справи щодо порушення позивачем транспортного законодавства вирішується суто територіальними органами Укртрансбезпеки за територіальним принципом, в той час як приписами Порядку № 1567 не встановлено обов`язку для відповідних органів відкладати розгляд справи за клопотанням осіб, яких запрошено на розгляд справи.

Разом з тим, територіальним органом Укртрансбезпеки дотримано вимоги п. 26 зазначеного Порядку, та належним чином повідомлено позивача про розгляд справи, призначений на 03.12.2019 року, що підтверджується вищевказаними обставинами.

Відтак, з огляду на належне повідомлення позивача про розгляд справи та його неявку до Управляння, справу було вирішено за відсутності позивача згідно приписів п. 27 Порядку № 1567.

Згідно пункту 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31-1 Порядку № 879 встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що еквівалентно 440 кг на одиночну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (зерно), який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на одиночну вісь становить більше 2% (5,68% - 625 кг).

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до пункту 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно абзацу 2 пункту 27 Порядку № 879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Аналізуючи той факт, що транспортним засобом перевозився сипучий вантаж (зерно), який є рухомим під час руху транспортного засобу, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 8.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 (далі - Правила № 363), вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.5 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Крім цього, чинним законодавством не передбачено особливих умов зважування транспортних засобів, які навантажені будь-якими сипучими вантажами.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Позивачем було перевищено нормативи вагових параметрів на одиночну вісь, при цьому не надано доказів на підтвердження факту наявності у нього такого дозволу.

Щодо посилання позивача на відсутність будь-якої вини, оскільки нормативно допустиму масу автомобіля, перевищено не було, суд зазначає наступне.

З системного аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.

Згідно п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Таким чином, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів; у разі ж якщо рух здійснюється без відповідно дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

Аналогічні висновки викладені у рішенні Верховного суду від 19.04.2018 у справі №814/1461/16.

Отже, позивач у даній справі має нести відповідальність у вигляді сплати суми за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за порушення, встановлені під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF з реєстраційним № НОМЕР_1 та напівпричепу марки SCHMITZ реєстраційним № НОМЕР_2 .

Згідно частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено, натомість матеріалами справи спростовано доводи позивача про протиправність дій Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо винесення спірного припису та здійснення розрахунку №283 плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

За правилами статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, на його користь не стягуються.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 12, 14, 77, 90, 143, 94, 241-247, 250, 254, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, 03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) про визнання протиправним та скасування припису щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 113070200