Справа № 260/1427/19
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

11 лютого 2020 рокум. Ужгород№ 260/1427/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання - Попович М.М.,

за участю:

представника позивача: Беляков А.І.,

відповідач 1: не з`явився,

відповідач 2: не з`явився,

представник третьої особи 1: не з`явився,

представник третьої особи 2: не з`явився,

представник третьої особи 3: не з`явився,

розглянувши в підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особа на стороні позивача: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідачів: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , яким просить зобов`язати замовників самочинного будівництва «Капітальний ремонт існуючих дворівневих мансардних квартир № АДРЕСА_1 » ОСОБА_2 та ОСОБА_1 провести перебудову вказаного будівництва шляхом приведення його у відповідність до затвердженої проектної документації, погодженої з Департаментом культури Закарпатської обласної державної адміністрації і управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, а також вимог чинного законодавства, будівельних норм, стандартів та правил, в тому числі відновити конструктивні елементи горища та даху (дах двоскатний з ухилами 43° та 28°) багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позовну заяву Виконавчого комітету Ужгородської міської ради було залишено без руху, та зазначено останньому яким шляхом необхідно усунути недоліки позовної заяви, зокрема: подати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та обґрунтувати поважність причин його пропуску.

Так, на виконання ухвали суду від 15.10.2019 року, позивачем на адресу суду подано лист з рядом додатків. Відповідно до такого листа, позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущений та зазначає, що до даного позову не можуть бути застосовані норми ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо строків звернення до суду.

Ухвалою суду від 01 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Одночасно в ухвалі суду від 01.11.2019 року зазначено, що питання щодо пропуску строків звернення до адміністративного суду та поважність причин такого пропуску буде з`ясовано під час підготовчого провадження.

В підготовчому засіданні представник позивача підтримав свою позицію, викладену у заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зауважив суду, що вважає, що строк звернення до адміністративного суду Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради не пропущено, оскільки правопорушення вчинені відповідачами носять триваючий характер і станом на момент подачі позовної заяви до суду ними так і не було вжито жодних заходів по виконанню приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Вважає що до даного позову не можуть бути застосовані норми ст.122 КАС України щодо строків звернення до суду, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.04.2018 року у справі №804/401/17 та постанові від 23.05.2018 року №490/8624/15-А.

Відповідач 1 в підготовче засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься заява від такої про залишення позовної заяви без розгляду, в якій одночасно просить розгляд такої провести у її відсутності.

Відповідач 2 в підготовче засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься від такого заява про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3 , в підготовче засідання не з`явилась, однак 07.02.2020 року від такої до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Треті особи 1 та 2 явку своїх представників в підготовче засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення такого.

Розглядаючи питання щодо пропущення позивачем строків звернення до суду та про залишення позовної заяви без розгляду, судом, заслухавши пояснення представника позивача та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви, події, що передували зверненню до суду, відбувалися у 2018 році. При цьому, позивачу було відомо про протиправність, на його думку, дій (бездіяльності) відповідачів. Так, зокрема, 02.08.2018 року виконавчим комітетом управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради було винесено приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким встановлено строк для усунення виявлених порушень до 02 вересня 2018 року, однак такі відповідачами виконані не були. 03 вересня 2018 року виконавчим комітетом управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради було видано наказ №292 про направлення для проведення позапланової перевірки, та цього ж дня видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу №259, отриманий відповідачами 14 вересня 2018 року. З цього часу будь-які дії (перевірки, заходи) позивачем не вчинялись та жодних рішень не приймались. З цього випливає, що з вересня 2018 року почався відлік тримісячного строку звернення до адміністративного суду, однак позивач звернувся з даним позовом тільки 08 жовтня 2019 року.

Відповідно до пп.3 п. «б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за № 280/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями, до відання виконавчих органів належить здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Як передбачено пп. «б» п.5 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів міських рад належать здійснення контролю за використанням житлового фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

З огляду на викладене, суд вважає, що, звертаючись до адміністративного суду з даним позовом, позивач діє в даному випадку як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій, зокрема на виконання делегованих повноважень при здійснення контролю за використанням житлового фонду.

Відтак, строки звернення з позовом до адміністративного суду у спірних правовідносинах регламентуються Кодексом адміністративного судочинства України.

Абзацом другим ч.2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що іншими нормативно-правовими актами не встановлено спеціальних строків звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень з даним позовом (на виконання уповноваженим органом своїх повноважень під час здійснення контролю за використанням житлового фонду), то в даному випадку слід застосовувати тримісячний строк, передбачений абз.2 ч.2 ст.122 КАС України.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Позивачем 02.08.2018 року було винесено відповідачам приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким встановлено строк для усунення виявлених порушень до 02 вересня 2018 року.

Аналізуючи положення наведених вище норм Закону, суд не погоджується з твердженням позивача про те, що правопорушення в даному випадку є триваючим, оскільки відповідно до наведених норм чинного законодавства строк позовної давності слід відраховувати саме з дати вчинення відповідних дій або допущення бездіяльності, що мали місце ще у вересні 2018 року.

З огляду на те, що до адміністративного суду з даним позовом позивач звернувся лише 08.10.2019 року, суд вважає, що ним пропущено тримісячний строк звернення до суду, передбачений абз.2 ч.2 ст.122 КАС України.

Згідно з положень п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як передбачено ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, суд зазначає, що в силу закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Позивач не подав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та не надав належних та достатніх доказів в підтвердження обставин поважності причин пропуску такого.

Представник позивача переконаний, що строк звернення до суду не пропущений. Однак, в основу мотивів представника позивача покладені позиції Верховного Суду, які стосуються інших правовідносин.

Не можуть також братись судом до уваги аргументи представника позивача з приводу триваючого правопорушення, на який строк звернення до суду, як вважає згаданий представник, не поширюється, оскільки положення ст.122 КАС України не містять жодних обмежень чи застережень з приводу зазначеного виду порушення.

Так, з аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 26 квітня 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справах: «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком держави.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов слід залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, як передбачено п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.142 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Позивачем до суду не було подано заяву про відшкодування судових витрат, а тому суд у свою чергу не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 183, пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особа на стороні позивача: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідачів: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17 лютого 2020 року.

СуддяЯ. М. Калинич