Справа № 520/5707/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. № 520/5707/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-2332-51-У, винесену Головним управлінням ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 18.02.2004 ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю. При цьому він фактично виступає адвокатом Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Луганській та Харківській областях, не здійснюючи інших видів діяльності, що підтверджується контрактом № 42 від 22 січня 2019 року з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі. Поряд із тим, Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено вимогу від 07.11.2018 № Ф-2332-51-У. Вказана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати єдиного внеску, тому дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_1 є особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність - (адвокат). Особи, які провадять незалежну професійну діяльність формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за Формою № Д5 із зазначенням типу форми "початкова" (п.4 розділу III Порядку № 435). Звільняються від сплати ЄСВ виключно фізичні особи-підприємці, в тому числі, ті які обрали спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію, нарахування єдиного внеску здійснюється на загальних підставах. Отже, на думку відповідача, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, є платниками єдиного внеску на загальних підставах.

Ухвалою суду від 03.07.2019 зупинено провадження по справі № 520/5707/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 520/3939/19.

Ухвалою суду від 08.01.2020 поновлено провадження в даній адміністративній справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України, отримує пенсію за вислугу років з 01.10.2001, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_3 від 22.10.2001.

Як вбачається із витягу Національної асоціації адвокатів України, ОСОБА_1 з 11.02.2004 займається незалежною професійною діяльністю (адвокат), що підтверджується свідоцтвом від 18.02.2004 НОМЕР_2.

Відповідно до ідентифікаційних даних ОСОБА_1 взятий на облік з 19.06.2002 до Головного управління ДФС у Харківській області, основний вид економічної діяльності по КВЕД 69.10 - адвокатська діяльність.

Із матеріалів справи вбачається, що 07.11.2018 Головним управлінням ДФС України у Харківській області винесено вимогу № Ф-2332-51-У про сплату боргу (недоїмки) щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 6552,48 грн.

Доказів направлення та вручення ОСОБА_1 вимоги № Ф-2332-51-У від 07.11.2018 до суду не надано. Як зазначив ОСОБА_1 про існування вказаної вимоги він дізнався лише з листа відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, який ним отримано 25.05.2019. До суду позивач звернувся 06.06.2019, тобто у визначені чинним законодавством строки.

Не погоджуючись із вказаною вимогою контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 5-1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платниками єдиного внеску є члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Поряд із тим, за змістом частини четвертої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а також члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, та за наявності двох обов`язкових умов: 1 - є пенсіонерами за віком або інвалідами, після законодавчих змін - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі №1640/2837/18.

Суд зазначає, що позивач не відповідає критеріям, встановленим частиною четвертою статті 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", зокрема, він не є фізичною особою-підприємцем, а також членом фермерського господарства.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", позивач, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську діяльність, є платником єдиного внеску, для якого цим Законом встановлений певний порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що він є пенсіонером за віком, а тому звільнений від сплати єдиного внеску, у зв`язку із досягненнями ним віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тобто пенсійного віку), оскільки від сплати за себе єдиного внеску звільняються саме фізичні особи - підприємці та члени фермерського господарства.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість прийняття відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних