Справа № 200/42/20-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. Справа№200/42/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням відповідача 23.02.2017 № 304 позивачу було призначено пенсію за віком. Проте при призначені пенсії відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи з 27.08.1987 по 06.07.1990 та з 18.11.1996 по 25.04.1997 в районі Крайньої Півночі, за коефіцієнтом кратності 1.5, тобто один рік роботи за півтора. Позивач вважає зазначені висновки при призначення пенсії протиправними, та такими, що порушують норми чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, надав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими визначеними нормативно-правовими актами. Врахування стажу роботи позивача за період з 18.11.1996 по 25.04.1997 з коефіцієнтом кратності 1.5, тобто рік за півтора не є можливим оскільки чинне законодавство України не встановлює ніяких пільг для осіб які після 01.01.1991 продовжили трудові відносини у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту серії ВВ № НОМЕР_1 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, за зверненням ОСОБА_1 до відповідача від 16.01.2017, останньому з 19.12.2016 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

13.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та просив змінити надбавку, додатковий стаж та перерахувати заробіток.

У зв`язку з уточненням даних, позивачу було перераховано пенсію з 13.11.2017 року.

Листом Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.03.2019 №4187/348/04, ОСОБА_1 було надано інформацію по призначенню та виплаті його пенсії, та зокрема надано інформацію про складові пенсійної виплати, про врахований при обчисленні пенсії стаж та заробітну плату з детальним розрахунком.

Після ознайомлення з вищезазначеною інформацією щодо обчисленої пенсії, позивач дізнався, що відповідач протиправно не врахував до його пільгового стажу роботи періоди роботи з 27.08.1987 по 06.07.1990 та з 18.11.1996 по 25.04.1997 в районі Крайньої Півночі, за коефіцієнтом кратності 1.5, тобто один рік роботи за півтора.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-V).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Проаналізувавши наведені норми, суд приходить до висновку, що використання розділового сполучника «або» свідчить про те, що з ряду перелічених документів можливо використати один із них, а не всі одразу.

За таких обставин, за наявності у позивача одного з перелічених у вказаній вище нормі права документів, до неї повинно застосовуватись пільгове обчислення страхового стажу як до особи, яка працювала в районах Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Суд зазначає, що спору, що місцевість, де працювала позивач у спірні періоди, не відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 27.08.1987 по 06.07.1990 у районах Крайньої Півночі до пільгового стажу з коефіцієнтом кратності 1.5, суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 позивач з 26.08.1980 працював на посаді машиніста бульдозера в управлінні механізації АТ «Колимаенерго», 06.07.1990 звільнений за власним бажанням.

В матеріалах справи наявна довідка АТ «Колимаенерго» від 13.01.2017 № 06/62 та довідка від 01.03.2017 № 02/715, які також підвереджують ці обставини.(а.с 12-15)

Таким чином, суд приходить до висновку, що записами в трудовій книжці підтверджено право позивача на зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях з 27.08.1987 по 06.07.1990 з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 18.11.1996 по 25.04.1997 у районах Крайньої Півночі до пільгового стажу з коефіцієнтом кратності 1.5, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 передбачено, що період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Як встановлено судом, позивач працював в районах Крайньої Півночі в період з 18.11.1996 по 25.04.1997, тобто в після 01.01.1991.

Таким чином, врахування стажу роботи позивача за період з 18.11.1996 по 25.04.1997 з коефіцієнтом кратності 1.5, тобто один рік роботи за один рік і шість місяців не є можливим оскільки чинне законодавство України не встановлює ніяких пільг для осіб які після 01.01.1991 продовжили трудові відносини у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Разом з цим, суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок 22-1).

За приписами п.4.1, 4.3, 4.7 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку).

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії 13.11.2017 та надав необхідні документи, які посвідчують зайнятість ОСОБА_1 у районах Крайньої Півночі за спірний період, відповідачем, в совою чергу, було зроблено перерахунок пенсії без пільгового обчислення окремих періодів з 13.11.2017, а отже фактично Пенсійне управління не приймало рішення щодо відмови у перерахунку пенсії.

Суд зазначає, що позовні вимоги в частині перерахунку пенсії з 19.12.2016 не підлягають задоволенню, оскільки документи, які підтверджують трудову зайнятість позивача в районах Крайньої Півночі, були надані до Пенсійного управління лише у 2017 році.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно не обчислено до страхового стажу періоду роботи позивача з 18.11.1996 по 25.04.1997 у районах Крайньої Півночі.

Щодо строку звернення із цим позовом до суду, суд зазначає наступне.

Статтею 122 КАС України встановлено що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

В той же час, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З системного аналізу зазначеної статті Закону № 1058 вбачається, що нараховані суми пенсійних виплат, на виплату яких особа мала або має право, але не отримала своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує такі виплати, виплачуються за минулий час без обмеження шестимісячним строком.

Крім того, аналіз статті 46 Закону № 1058 дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплати пенсії за минулий час:

- три роки - для особи, яка не отримувала пенсійні виплати з власної вини;

- без обмеження будь-якого строку - для особи, яка не отримувала пенсійні виплати з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення із цим позовом до суду.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 18.09.2019, позивач за подання адміністративного позову сплатив 768,40 грн. судового збору.

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області () щодо не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) періоду роботи з 27.08.1987 по 06.07.1990 в районі Крайньої Півночі.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області () провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) з зарахуванням періоду роботи з 27.08.1987 по 06.07.1990 в районі Крайньої Півночі до пільгового стажу з коефіцієнтом кратності 1.5, тобто з обчисленням один рік роботи за один рік і шість місяців з 13.11.2017.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець