Справа № 755/4936/19
Суддя: Заставенко М. О.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/4936/19
провадження № 2-а/753/70/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю

секретаря судового засідання Остапчук М.М., Долі М.А.,

представника позивача Майданік В.Ю.,

представника відповідача Кисляк Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, у якому просив суд:

-визнати дії Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві протиправними та скасувати повністю постанову № 102 від 14.03.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Рубаном О.М. та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень;

-закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив про те, що 14 березня 2019 року начальником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Рубаном Олегом Миколайовичем було внесено постанову № 102 у справі про адміністративне правопорушення, якою визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також зазначив, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, дотримання процесуального порядку розгляду справи. Твердження відповідача щодо того, що в період з 01.07.2017 по 20.12.2018 позивачем неправомірно застосовано тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з визнанням протиправним та скасування Розпорядження № 668, є безпідставним і незаконним, оскільки на момент укладання договірних відносин зі споживачами позивача, даний нормативно-правовий акт був чинний та обов`язковим до виконання. Крім цього, питання законності зміни рівня цін на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій вирішувалося у судовому порядку і не може розглядатися повторно посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. Твердження відповідача, що в період з 21.12.2018 по 31.01.2019 застосовано тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який не встановлений рішенням органу місцевого самоврядування є таким, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки як вже зазначалося, з 10.06.2018 органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових операцій, а тому, ціна на послугу не є регульованої державою. Оскільки, з 10.06.2017 року, ціна на послугу не є регульованої державою, представниками Відповідача було здійснено перевірку поза межами наданих їм повноважень. В оскаржуваній постанові представниками відповідача, необґрунтовано, без зазначення жодних адрес, площ та експлікацій (схем, тощо), які мають накладення площами прибирання комунального підприємства «Шляхо-експлуатаційне правління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва, яку закріплено за ним на праві повного господарського відання на підставі Наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 № 23 зобов`язано позивача здійснити перерахунок. Схеми прибирання прибудинкової території будинків/комунальної власності Дніпровського району, були затверджені Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, які зі змінами та доповненнями, законно та обґрунтовано використовує Позивач для надання послуги з прибирання будинкової території. Враховуючи зазначене, позивач не вбачає порушення та підстав для здійснення перерахунку за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в частині прибирання прибудинкової території, прання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами. Крім того, посилання представників відповідача на Наказ Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 №23 є безпідставними, оскільки вказаний Наказ не встановлює межі прибудинкових територій. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається. Таким чином позивач вважає постанову начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Рубана О.М. незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 04.04.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 06.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі.

06.08.2019 на адресу суду від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який обґрунтований наступними обставинами. За результатами планової перевірки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» було складено Протокол про адміністративне правопорушення від 25.02.2019 року № 40 про те, що директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_1 під час формування та застосування тарифу на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям окремих будинків житлового фонду Дніпровського району м. Києва» було порушено вимоги абз. 6, п. 2, п. 7, «Порядку формування тарифів на послуги з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій» затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 №869, п. 2, ч. 1 ст. 30 та ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» про що зазначено в Акті перевірки від 25.02.2019 № 742- 10. За результатами розгляду матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2019 року № 102. Статутом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», затверджене Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 року № 4 (далі - Статут) визначено, що підприємство створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій та об`єктів благоустрою та отримання прибутку. Відповідно до статуту, директор підприємства, тобто позивач: забезпечує виконання функцій і завдань, покладених на підприємство власником та Дніпровського районною в місті Києві державною адміністрацією; забезпечує в повному обсязі виконання обов`язків підприємства, передбачених цим статутом; забезпечує виконання рішень власника, розпоряджень Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; несе персональну відповідальність за діяльність підприємства та за виконання покладених на підприємство завдань; вирішує питання діяльності підприємства, організовує його роботу та роботу його структурних підрозділів; звітує про результати фінансового-господарської діяльності та за вимогою надає додаткову інформацію щодо фінансових показників діяльності підприємства в установленому порядку; зобов`язаний забезпечити дохідність підприємства на рівні, необхідному для покриття його витрат та отримання прибутку. Таким чином, позивач є відповідальною особою, саме відносно неї було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2019 року № 102. Тарифи, структура тарифів і перелік послуг визначається для кожного будинку окремо, облік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено постановою №869. До структури тарифу, затверджених Розпорядженням КМДА від 30.04.2015 № 442 та від 06.2017 № 668 по кожному будинку включені послуги з прибирання прибудинкової території та з прибирання та вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами. Наказ Головного управління комунальної власності від 21.02.2002 року № 23 закріплює на праві повного господарського володіння за КП ШЕУ Дніпровського району проїзди та тротуари вздовж вулиць із зазначенням їх площ. Перевіркою встановлено, що такі території включені Позивачем до тарифу у житлових будинках Дніпровського району, що є протиправним та таким що суперечить законодавству. Просило у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, оскільки у позивача був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, він діяв відповідно до тих документів, які перебували у його розпорядженні, про закріплення за КП ШЕУ Дніпровського району проїздів та тротуарів вздовж вулиць Алма-Атинської та Лебедєва в м. Києві йому не було відомо. Крім того, вважає, що позивач не є суб`єктом у вказаному правопорушенні, а відповідальними мають бути органи місцевого самоврядування, оскільки використовував у своїй діяльності ОСОБА_1 схеми прибирання прибудинкової території будинків комунальної власності Дніпровського району, які були затверджені Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, пояснюючи свою позицію тим, що позивач, як посадова особа, має керуватися Статутом підприємства та діяти відповідно до вимог законодавства, наявність чи відсутність прямого умислу не звільняє його від відповідальності за їх порушення.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №199 від 26.07.2016 було призначено на посаду директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та позивач приступив до виконання обов`язків директора (а. с. 107).

На підставі Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік, повідомлення від 17.01.2019 № 50, наказу від 08.02.2019 № 742 «Про проведення планового заходу (перевірки)» та направлення на проведення заходу від 08.02.2019 № 594 Головним управлянням Держпродспоживслужби в м. Києві здійснено планову перевірку Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а. с. 73, 74 - 76, 77, 78, 79).

За результатами проведеної планової перевірки було складено акт № 742-10 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 25.02.2019 року. Примірник цього акту перевірки на 05 сторінках отримано 25.02.2019 директором Позивача ОСОБА_1 (а. с. 18 - 25).

Головним управлінням видано Припис № 215 від 01 березня 2019 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, щодо проведеної планової перевірки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а. с. 16).

Також, за результатами планової перевірки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» було складено Протокол про адміністративне правопорушення від 25.02.2019 року № 40 про те, що директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_1 під час формування та застосування тарифу на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям окремих будинків житлового фонду Дніпровського району м. Києва» було порушено вимоги абз. 6, п. 2, п. 7, «Порядку формування тарифів на послуги з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій» затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 №869, п. 2, ч. 1 ст. 30 та ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» про що зазначено в Акті перевірки від 25.02.2019 № 742- 10 (а. с. 14).

Примірник Протоколу Позивач отримав 18.03.2019 року, про що свідчить його підпис. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначене на 14.03.2019 року об 11:00 годині в приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

За результатами розгляду матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 було винесено постанову від 14.03.2019 року № 102 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-2 КУпАП (а. с. 15).

Як зазначено у вказаній постанові, в результаті планової перевірки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» встановлено порушення вимог: абз. 6, п. 2, п. 7, «Порядку формування тарифів на послуги з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій» затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово0комунальні послуги»; п. 2, ч. 1 ст. 30 та ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Диспозиція ч. 1 ст. 165-2 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, а також знижок, націнок, доплат до них.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері встановлення і застосування цін і тарифів. Основні засади цінової політики і регулювання відносин, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначаються у Законі України «Про ціни та ціноутворення». Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".

Таким чином, дія цього закону також поширюється на діяльність КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, а також знижок, націнок і доплат до них.

Щодо застосування позивачем схем прибудинкових територій будинків Дніпровського району при розрахунку тарифів.

Позивач стверджує, що схеми прибудинкової території створені КП «Дирекція» - попереднім виконавцем послуги, а не КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Відповідно до п. 10 та 12 Рішення Київської міської ради від 9 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», Київська міська рада вирішила створити комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" та віднести його до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» було передано житловий фонд який був переданий до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва станом на 01.08.2014 року.

Пунктом 1 Розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 30.04.2015 року № 442 та від 06.06.2017 року № 668 визначено встановити тарифи та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються підприємствами територіальної громади міста Києва, по кожному будинку окремо. Також у таблиці до даного Розпорядження, в якій зазначена структура тарифів для кожного будинку окремо по Деснянському району м. Києва значиться, що тариф встановлювався саме для КП «Керуюча компанія з утримання житлового фонду Дніпровського району».

Статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. від 26.04.2014) визначено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат навиробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Відповідно до Закону України «Про ціни та ціноутворення», встановлення ціни - це затвердження (фіксація) рівня ціни, а формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 та визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконання окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Розділом 2 «Мета і предмет діяльності» Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» визначено, що надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг покладено на КП «Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Також, відповідно до п. 2.2.40 Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», позивач здійснює діяльність щодо розрахунку тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкової території в установленому порядку.

З огляду на зазначене, саме КП «Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», як виконавець, розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування. Таким чином, формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється виконавцями, тобто позивачем.

Таким чином, твердження позивача, що додані відповідачем схеми прибудинкової території, як доказ, не стосуються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та не використовувалися позивачем є повністю безпідставним та не відповідає обставинам справи, оскільки з 25.05.2016 по 14.03.2019 позивач, перебуваючи на посаді директора, не вживав належних дій спрямованих на формування та коригування тарифу, з метою недопущення порушення вимог законодавства.

Щодо включення до складової розрахунку тарифу на послуги прибирання прибудинкової території та прибирання та вивезення снігу, посипання частини, прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами площі, яку закріплено на праві повного господарського відання за КП «Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» у м. Києві.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Разом з тим, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (п. 2 Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 29.12.2011 N 389).

Розміри та конфігурації земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, рекомендується визначати:

Для новобудов: на підставі документів, які підтверджують відведення земельної ділянки під забудову або детального плану території мікрорайону (кварталу) з визначенням прибудинкових територій.

Для існуючої забудови: для окремих житлових будинків, на підставі проекту прибудинкової території; для групи будинків, на підставі детального плану території в межах кварталу (п. 5 Методичних рекомендацій № 389).

Розроблена проектна документація щодо визначення прибудинкової території може бути підставою для розробки землевпорядної документації, а також правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків (п. 6 Методичних рекомендацій № 389).

Погодження документації прибудинкової території може здійснюватись у порядку, визначеному органом місцевого самоврядування (п. 7 Методичних рекомендацій № 389).

Ініціювання питань щодо визначення прибудинкової території можуть здійснювати підприємства, організації, які утримують та обслуговують житловий фонд, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельні кооперативи або інші юридичні чи фізичні особи, які за дорученням власника виконують функції з управління будинком (п. 8 Методичних рекомендацій № 389).

Відповідні органи місцевого самоврядування можуть виступати замовником розробки документації та визначати її вид (детальний план території та/або проект прибудинкової території) (п. 9 Методичних рекомендацій № 389).

Додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі Порядок 869) визначено чіткий Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до абзацу третього пункту 6 Порядку Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, та пункту 4 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31 травня 2011 р. № 633, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 25.12.2013 № 603 затверджено Норми часу та матеріально-технічних ресурсів, норми обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій (надалі Наказ № 603).

Додатком 1 до Наказу № 603 визначено рекомендований перелік і періодичність виконання робіт з утримання прибудинкової території.

При цьому, а ні Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а ні Порядком № 869, а ні Наказом № 603, Методичними рекомендаціями № 389, не передбачено виконання таких робіт з утримання прибудинкової території, як прибирання вулиць (доріг), асфальту вулиці (дороги), тротуарів вздовж вулиці, які е елементами дороги. Іншими словами, територія навколо житлового будинку за своєю суттю та визначенням є дворовою територією.

Таким чином, послуга з прибирання прибудинкової території включає в себе прибирання тротуарів, дворів, які входять в площу прибирання закріпленої території навколо житлових будинків, а також майданчиків, у тому числі під контейнерами для збирання побутових відходів. Тобто, законодавством України визначено, що послуга прибирання прибудинкової території включає в себе прибирання територія навколо багатоквартирного будинку, яка визначена на підставі відповідної містобудівної, землевпорядної документації, технічних паспортів будинків чи актів, складених за результатами проведених обмірів житлового фонду, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок.

Відповідно до Наказу Головного управління комунальної власності № 23 від 21.02.2002 року закріплено на праві повного господарського володіння за КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва шляхи (вулиці), проїзди та тротуари із зазначенням їх площ.

До переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не входить послуга з прибирання вулиці (дороги), тротуарів вздовж вулиці, які є елементами дороги. Однак позивачем до складової розрахунку тарифу на послуги прибирання прибудинкової території було включено площі вулиць, тротуари вздовж вулиць, які є елементами дороги. Вказана обставина не заперечувалася позивачем, натомість позивач зазначав про те, що йому не було відомо про наявність Наказу Головного управління комунальної власності № 23 від 21.02.2002 року і він здійснював прибирання території до схеми прибудинкової території. Однак затверджені схеми прибудинкової території не являються тією документацією, яка встановлює прибудинкову територію.

Суб`єктом адміністративного проступку за ч. 1 ст. 165-2 КУпАП є посадова особа.

Відповідно п.6.3 розділу 6 «Управління підприємством» Статуту, директор підприємства, тобто позивач: забезпечує виконання функцій і завдань, покладених на підприємство власником та Дніпровського районною в місті Києві державною адміністрацією; забезпечує в повному обсязі виконання обов`язків підприємства, передбачених цим статутом; забезпечує виконання рішень власника, розпоряджень Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; несе персональну відповідальність за діяльність підприємства та за виконання покладених на підприємство завдань; вирішує питання діяльності підприємства, організовує його роботу та роботу його структурних підрозділів; звітує про результати фінансового-господарської діяльності та за вимогою надає додаткову інформацію щодо фінансових показників діяльності підприємства в установленому порядку; зобов`язаний забезпечити дохідність підприємства на рівні, необхідному для покриття його витрат та отримання прибутку.

Таким чином, позивач є відповідальною особою, відносно якої і було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у як формі умислу, так й у формі необережності.

Суд вважає, що доводи сторони позивача про відсутність умислу не є підставою для скасування постанови.

Посилання позивача на адміністративну справу за № 755/19524/18 суд також не приймає до уваги, оскільки зі змісту постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2019 у вказаній справі вбачається, що в ній відсутні будь-які посилання щодо включення до складової розрахунку тарифу на послуги прибирання прибудинкової території площ, які закріплені на праві повного господарського відання за КП «Шляхоексплуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» у м. Києві, а лише зазначено, що капітальний ремонт асфальтового покриття за адресою вул. Бойченка, № 12 в м. Києві здійснюється не за рахунок тарифу, а за рахунок бюджетних коштів цільового призначення.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В позовній заяві позивач заперечує факт порушення ним норм чинного законодавства, однак належних та допустимих доказів відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення суду не надано. Натомість відповідачем під час розгляду справи у суді доведено факт порушення ОСОБА_1 законодавства України щодо порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 165-2, 293, 247 КУпАП України, ст. ст. 6, 9, 77, 90, 227-228, 241-246, 250, 286, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст рішення виготовлено 12.02.2020 року.