Справа № 200/14364/19-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 р. Справа№200/14364/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових від 16 серпня 2019 року №1945, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Покровського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових від 16 серпня 2019 року №1945, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 2 серпня 2019 року він звернувся до відповідача с заявою №1945 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та надав всі необхідні документи.

Його заява була розглянута відповідачем і було прийнято рішення від 16 серпня 2019 року №1945 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до вимог п. 3.1. ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що не ґрунтується на законі і порушує його права, за захистом яких він змушений звернутися до суду.

Просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1945 від 16 серпня 2019 року щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи : з 20 травня 1991 року по 02 липня 1991 року, з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року, з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року на МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское»; з 01 травня 1995 року по 31 березня 1997 року на Управлінні монтажу демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля»; з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит»; з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП « Шахтарськанттрацит»; з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля»;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до пільгового стажу роботи періодів роботи: 20 травня 1991 року по 02 липня 1991 року, з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року, з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року на МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское»; з 01 травня 1995 року по 31 березня 1997 року на Управлінні монтажу демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля»; з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит»; з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП « Шахтарськанттрацит»; з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля»/а.с.4-7/.

02 січня 2020 року відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог позивача. В обґрунтування заперечень зазначив, що періоди роботи з 20 травня 1991 року по 02 липня 1991 рік, з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року, з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року на МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское», з 01 травня1995 року по 31 березня 1997 року на Управлінні монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля», з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит» не зараховано до страхового стажу, так як згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 з записів трудової книжці не можливо зробити висновок про зайнятість повного робочого дня на підземних роботах і немає можливості витребувати з підприємства довідки які б підтвердили пільговий характер роботи позивача на даному підприємстві, відсутні дані про безоплатні відпустки та ін.

Періоди роботи з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит», з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля» не можливо зарахувати до стажу, оскільки дані, в реєстрі застрахованих осіб за цей період відсутні.

Позивач не надав жодної довідки про пільговий стаж його роботи, у зв`язку із чим прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії згідно п 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідних довідок його пільгового стажу/а.с.59-61/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України ВС НОМЕР_1 /а.с.13-14/.

Відповідач - Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є юридичною особою (), яке в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії від 02 серпня 2019 року №1945.

Рішенням від 16 серпня 2019 року №1945 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу, оскільки невраховані наступні періоди роботи з 20 травня 1991 року по 02 липня 1991 рік, з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року, з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року на МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское», з 01 травня1995 року по 31 березня 1997 року на Управлінні монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля», з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит» не зараховано до страхового стажу, так як згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 з записів трудової книжці не можливо зробити висновок про зайнятість повного робочого дня на підземних роботах і немає можливості витребувати з підприємства довідки які б підтвердили пільговий характер роботи позивача на даному підприємстві, відсутні дані про безоплатні відпустки та ін.

Періоди роботи з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит», з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля» не можливо зарахувати до стажу, оскільки дані, в реєстрі застрахованих осіб за цей період відсутні /а.с.10-12/.

Не погодившись з доводами, викладеними у рішенні відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п.2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1451/11731 від 01.12.2005 (далі - Порядок 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок 637).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 зазначених вище періодів роботи, суд зазначає наступне.

Так, спірним рішенням відповідачем не зараховано періоди роботи з 20 травня 1991 року по 02 липня 1991 рік, з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року, з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року на МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское», з 01 травня1995 року по 31 березня 1997 року на Управлінні монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля», з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит» не зараховано до страхового стажу, так як згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 з записів трудової книжці не можливо зробити висновок про зайнятість повного робочого дня на підземних роботах і немає можливості витребувати з підприємства довідки які б підтвердили пільговий характер роботи позивача на даному підприємстві, відсутні дані про безоплатні відпустки та ін. Періоди роботи з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит», з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля» не можливо зарахувати до стажу, оскільки дані, в реєстрі застрахованих осіб за цей період відсутні

Так, відповідно до записів, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_2 :

- з 20 травня 1991 року ОСОБА_1 по 02 липня 1991 рік працював на учнем гірника МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское»;

- з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року підземним гірником на ділянці вентиляції та техніки безпеки МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское»;

- з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року підземним гірником на ділянці вентиляції та техніки безпеки МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское»;

- з 01 травня 1995 року по 31 березня 1997 року гірничим майстром на ділянку вентиляції та техніки безпеки в Управлінні монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля»;

- з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит» ;

- з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит»;

- з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля» /а.с.16-18/.

Щодо вказаних періодів містяться відповідні записи, зокрема, про дату прийняття та звільнення з відповідної посади; про накази про прийняття на посаду та звільнення з посади; вказані періоди роботи завірені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства, де працював позивач.

Перелік документів, що необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, визначений розд. ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Крім того, позивачем було додатково надано уточнюючі довідки, витяги з наказів та архівні довідки, що підтверджують наявний пільговий стаж/а.с.19-53/.

Вказані спірні періоди роботи позивача підтверджені належними доказами.

Отже, відповідачем неправомірно не зараховані вищевказані спірні періоди роботи позивача до його пільгового стажу роботи при призначенні пенсії із зазначених ним підстав.

Суд зазначає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо позовних вимог позивача про зарахування до пільгового стажу роботи періодів роботи: 20 травня 1991 року по 02 липня 1991 року, з 20 грудня 1991 року по 18 червня 1992 року, з 15 серпня 1994 року по 30 квітня 1995 року на МУП УССР Октябрьское производственное объединение по добыче угля «Октябрьуголь» шахтоуправление «Харцызское»; з 01 травня 1995 року по 31 березня 1997 року на Управлінні монтажу демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля»; з 01 липня 1997 року по 27 липня 1998 року, з 19 лютого 2003 року по 31 травня 2014 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Шахтарськантрацит»; з 01 червня 2014 року по 31 січня 2018 року на ВП Шахта Іловайська ДП « Шахтарськанттрацит»; з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2019 року на ВП Шахта Іловайська ДП «Макіїввугілля» суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є дискреційним повноваженням відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно:

- скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, від 16 серпня 2019 року №1945 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 серпня 2019 року №1945, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору, а саме у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Центральна, 13, м. Мирноград, 85323, ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових від 16 серпня 2019 року №1945, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 серпня 2019 року №1945 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 серпня 2019 року №1945, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Центральна, 18, м. Мирноград, 85323, ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 14 лютого 2020 року. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов