Справа № 420/739/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/739/19

Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Федусика А.Г., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним, протиправним та скасування наказу №64 о/с від 17.02.2016, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 14 травня 2019 року визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40108740, місцезнаходження юридичної особи: 65080, Одеська область, місто Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А) № 64 о/с від 17.02.2016 року в частині звільнення за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) оперуповноваженого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інн. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським у м.Одесі ГУ ДМС 10.03.2016 року).

Поновив лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 01 березня 2016 року.

Стягнув з Головного управління Національної поліції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40108740, місцезнаходження юридичної особи: 65080, Одеська область, місто Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інн. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським у м.Одесі ГУ ДМС 10.03.2016 року) середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу у розмірі 50 855 (п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 45 (сорок п`ять) копійок.

Допустив негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 01 березня 2016 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4 249 (чотири тисячі двісті сорок дев`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнив.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 420/739/19 скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив.

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами.

У поданій заяві ОСОБА_1 вказує, що 05.12.2019 він отримав відповідь про відсутність в особовій справі оригіналу рапорту про звільнення за власним бажанням, яким відповідач обґрунтовував свою позицію.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення з таких підстав.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

За змістом частини 2 статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Крім того, згідно зі статтею 361 КАС України, судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору на час розгляду справи або розгляд справи і виявлення їх після прийняття судового рішення.

Відповідно до частини 4 цієї статті не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом вказаних норм нововиявленими є обставини, які одночасно відповідають таким характерним ознакам: вони існували на момент прийняття судового рішення, заяву про перегляд якого подано; вони не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, та суду під час судового процесу.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 6 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270 та від 3 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а.

Необхідно розрізняти нові докази й докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Цей висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як було зазначено вище, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішенням у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 43).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При цьому на думку заявника вказана обставина (відсутність в особовій справі оригіналу рапорту про звільнення за власним бажанням) свідчить про те, що волевиявлення позивача на звільнення на момент видання наказу та дати звільнення не існувало та не існує; отримавши копію рапорту 17.02.2019, відповідач не міг вважати її законною підставою для видання наказу про звільнення позивача; позивач місце служби не залишав та не вимагав припинення службових відносин у лютому-березні 2016 року; відсутність належного волевиявлення діє підстави вважати про відсутність наміру працівника звільнитись саме за власним бажанням.

Водночас, доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами стосуються переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, які були подані відповідачем та існували також на час розгляду даної справи.

Так, вирішуючи справу, апеляційний суд, серед іншого, досліджував наявну в матеріалах справи копію рапорту про звільнення за власним бажанням (Т. 1, а.с. 57), надану відповідачем як додаток до відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 .

При цьому ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції позивачем не ставилась під сумнів справжність копії вищенаведеного рапорту чи неналежне його засвідчення.

В ході судового розгляду та в заяві про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами позивач не спростовує факт написання ним рапорту про звільнення за власним бажанням, а лише вказує на відсутність його оригіналу в особовій справі.

Отже, відсутність в матеріалах особової справи оригіналу рапорту про звільнення за власним бажанням, належно засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи та досліджувалась в ході судового розгляду та при ухваленні рішення не змінює природи досліджуваної копії документу з точки зору його тотожності оригіналу, а отже доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами стосуються переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що відсутність в особовій справі оригіналу рапорту про звільнення за власним бажанням може бути предметом службової перевірки Головного управління Національної поліції в Одеській області.

З огляду на вищенаведене підстави для задоволення заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відсутні.

Керуючись статтями 321, 361 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його постановлення, шляхом подачі касаційної скарги, у відповідності до чинного законодавства.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: Г.В. Семенюк