Справа № 753/22957/16-а
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку пенсії згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі за текстом - Закон № 1789-ХІІ);

- зобов`язати відповідача, починаючи з 01 грудня 2015 року на підставі довідки № 18-1075 зп від 14 липня 2016 року, виданої Генеральною прокуратурою України, виплачувати йому на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції від 12 липня 2001 року пенсію в розмірі 90 відсотків від місячної зарплати, без обмеження її максимального розміру.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, апеляційну скаргу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задоволено. Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

15 січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 10 серпня 2017 року.

Під час судового засідання ОСОБА_1 підтримав заяву та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заяви та просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на відсутність підстав для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, викладених у поданій до суду заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, поясненняосіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, колегія суддів вважає, що заява про перегляд за виключними обставинами постанови суду не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, ОСОБА_1 у якості виключної обставини зазначив те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019:

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Дослідивши мотивувальну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 просив суд здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 51-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було враховано, що з 15 липня 2015 року Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень) у зв`язку з набуттям чинності новим Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII.

У мотивувальній частині постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року зазначено, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 дійсно було встановлено неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, колегія суддів виходить із того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Як убачається із матеріалів справи, у липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1075 зп від 14.07.2016 року.

Відповідач листом від 14 грудня 2016 року №7165/14/Н-794 відмовив позивачу у перерахунку пенсії з покликанням на те, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення у частині призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У відповідності до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визначено, що ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Предметом оскарження у справі № 753/22957/16-а були дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за результатами розгляду його заяви від липня 2016 року. Прийняте відповідачем рішення було викладене у листі від 14 грудня 2016 року № 7165/14/Н-794.

Отже, перевіряючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд перевіряв відповідність дій Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві вимогам закону, чинного на час розгляду заяви про перерахунок пенсії, тобто станом на липень 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від липня 2016 року, не може вплинути, оскільки вони виникли та існували до його прийняття.

Згідно з ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії.

У разі, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року за виключними обставинами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами із зазначеної підстави, обов`язково належить враховувати, що згідно зі ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність не раніше, ніж з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не є підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року за виключними обставинами. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст. 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Керуючись ст. ст. 242, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 18 лютого 2020 року.