Справа № 939/2771/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року № 939/2771/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві позовну заяву гр. ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа -Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Бородянського районного суду Київської області 04.12.2019 звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.11.2019 ВП 56153802;

- скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.11.2019 ВП 56153802;

- зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №360/2100/17 від 13.03.2018.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 09.12.2019 адміністративну справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно повернуто виконавчий лист стягувачу, оскільки рішення суду не було виконано у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Представник третьої особи надав суду пояснення на позовну заяву, в яких просив у задоволенні позову відмовити.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 05.12.2017 у справі № 360/2100/17 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області №К-7061 від 17 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, та провести виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів.

На виконання зазначеного рішення Бородянським районним судом Київської області 13.03.2018 видано виконавчий лист № 360/2100/17.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборським А.В. відкрито виконавче провадження № 56153802.

У даному виконавчому провадженні стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - ГУ ПФУ у Київській області.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.11.2019 ВП №56153802 виконавчий лист № 360/2100/17 від 13.03.2018, виданий Бородянським районним судом Київської області, повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження.

Як слідує з постанови про повернення виконавчого документа від 22.11.2019, листом від 19.11.2019 № 5305/108-02/07 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - Управління) повідомило державного виконавця, що на виконання рішення Бородянського районного суду Кивської області від 05.12.2017 у справі № 360/2100/17, Головним управлінням 01.04.2018 року проведено перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 , нарахована доплата. Сума доплати по перерахунку за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 року становить 79663, 23 грн.

Сума доплати за період 01.01. 2018 по 01.04.2019 у розмірі 8851, 47 грн, виплачена ОСОБА_1 у квітні 2018. Сума доплати за період 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 70811, 76 грн виплачується ОСОБА_1 у вигляді доплати до основного розміру пенсії.

Сума коштів по перерахунку згідно рішення суду буде виплачена ОСОБА_1 у порядку, визначеному постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян», а саме :

- за період з 01.01.2018 по 31.03.2018, сума 8851, 47 грн виплачена у квітні разом з пенсією ОСОБА_1 ;

- за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, сума 70811, 76 грн буде виплачуватися з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії.

Позивач не погоджуючись з оскаржуваною постановою звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами , суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 статті 37 Закону №1404-VІІІ, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частин 1 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як зазначено вище, листом від 19.11.2019 року №5305/108-02/07 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило відповідача про виконання згадаваного судового рішення та проведення позивачу перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян».

Проте, посилання третьої особи на виконання рішення суду в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян», є безпідставними, оскільки вищезазначена постанова не регулює порядок виплати пенсії на підставі рішення суду, а встановлює порядок перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи з викладеного, суд вважає, що судове рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу не виконано, а отже, відповідачем протиправно прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295, 287 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 22.11.2019 ВП 56153802 протиправними.

Скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувану від 22.11.2019 ВП 56153802.

Зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №360/2100/17 від 13.03.2018.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.