Справа № 420/1009/20
Суддя: Соколенко О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1009/20
УХВАЛА

17 лютого 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення виконавчого збору від 19 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №60908255 щодо стягнення з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області виконавчого збору у сумі 16692 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши даний позов, суд вважає, що він не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет на 2020 рік з 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2102 гривень.

Предметом позову в даній справі є:

- постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення виконавчого збору від 19 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №60908255 щодо стягнення з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області виконавчого збору у сумі 16692 грн. 00 коп.

Отже, позивачем заявлено 1 (одну) вимогу майнового характеру. Таким чином, розмір судового збору, за подання даного позову складає 2102 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму).

Однак, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Поряд з цим, щодо сплати судового збору за подання даної позовної заяви, позивач в позові зазначив, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається. При цьому, позивач зазначає, що ні нормами ст.287 КАС України, ні нормами Закону України «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, і відповідно, за подання адміністративного позову (скарги) такої категорії судовий збір не сплачується. Перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, на думку позивача, справляння судового збору з інших позовних заяв, що подаються до суду, не зазначених у ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не передбачено, зокрема, й за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позивач вказує, що відповідні висновки узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18.01.2018 у справі №565/256/15-ц, від 30.01.2018 у справі №61-1356св18, від 14.02.2018 у справі №589/6044/2013, від 29.05.2018 у справі №915/955/15.

Щодо даних доводів позивача суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені у ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Приписами пункту першого частини другої статті 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, ст.287 КАС України як спеціальною нормою, чітко визначено, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви, а не скарги, як зазначає позивач.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється:

- за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

- за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;

- за видачу судами документів;

- у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання:

1) заяви про перегляд Верховним Судом України судового рішення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом;

2) виключено;

3) заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення;

4) заяви про поворот виконання судового рішення;

5) заяви про винесення додаткового судового рішення;

6) заяви про розірвання шлюбу з особою, визнаною в установленому законом порядку безвісно відсутньою;

7) заяви про встановлення факту каліцтва, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням;

8) заяви про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

9) виключено;

10) виключено;

11) заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

12) заяви про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

12-1) заяви про видачу обмежувального припису;

13) позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду;

14) заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб;

15) клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах;

16) заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

17) позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Приписами статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а саме:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків;

13) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

15-1) органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору;

18) 20) виключено;

21) заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно;

22) позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно;

23) позивачі - за подання позовів щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

З аналізу зазначених норм ст.ст.3,5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що позивач не входить до переліку осіб, стосовно яких застосовуються пільги щодо сплати судового збору. Також, поданий позов не підпадає під вичерпний перелік заяв, за подання яких судовий збір не сплачується.

Отже, враховуючи те, що позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду в порядку, визначеному ст.287 КАС України, стосовно оскарження постанови посадової особи органу державної виконавчої служби, яка винесена в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2019 року по справі №509/312/18 та є окремим документом в зазначеному виконавчому провадженні, а також, оскільки розгляд такої позовної заяви, за наявності на те підстав, передбачає відкриття провадження по справі, позивачем повинен бути сплачений судовий збір на підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» у розмірі, визначеному в пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, суддя не приймає до уваги посилання позивача на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 18.01.2018 у справі №565/256/15-ц, від 30.01.2018 у справі №61-1356св18, від 14.02.2018 у справі №589/6044/2013, від 29.05.2018 у справі №915/955/15, оскільки в зазначених судових рішеннях, які прийняті у цивільних та господарських справах, спірні правовідносини виникли щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності посадових осіб органів виконавчої служби в межах розгляду справ, за якими видавався виконавчий лист або судовий наказ та тим самим судом, який здійснював розгляд справи. А отже правовідносини у вказаних справах, які розглядались в порядку цивільного та господарського судочинства, не є тотожними з тими, що підлягають розгляду в даній адміністративній справі на підставі ст.287 КАС України.

Так, зокрема, статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, положеннями ЦПК України врегульовано порядок подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно зі ст.3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI), подання такої скарги не є об`єктом справляння судового збору.

Отже, судовий збір не сплачується саме за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи, оскільки це не передбачено ані положеннями ЦПК України, ані Закону України "Про судовий збір".

Натомість позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, а не зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному ЦПК України.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця при виконанні судового рішення по адміністративній справі встановлені ст.287 КАС України.

Даний спір вирішується відповідно до положень статті 287 КАС України і передбачає, за відсутності недоліків позовної заяви, вирішення судом питання про відкриття провадження та розгляд позовних вимог із прийняттям судового рішення по суті позовних вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання позивача на зазначені судові рішення Верховного Суду як на підставу несплати судового збору за подання позовної заяви є безпідставними, оскільки висновки, викладені у вказаних постановах не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у даній справі, у зв`язку із тим, що вони прийняті у справі, розгляд яких здійснювався за правилами цивільного та господарського судочинства.

Водночас, посилання позивача щодо несплати судового збору за подання скарг (позовів) на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби в адміністративному процесі ґрунтуються на власному та помилковому трактуванні позивачем вимог діючого законодавства щодо сплати судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду в порядку ст.287 КАС України.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року у справі №915/955/15, яка розглядалась в порядку господарського провадження, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, на який також посилався позивач.

Отже, доводи позивача щодо відсутності підстав для сплати ним судового збору за подання даного позову є необґрунтованими та безпідставними.

Тому, за подання цієї позовної заяви до суду позивачу належало сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

Всупереч вимогам ч.3 ст.161 КАС України, позивачем не додано до позовної заяви документ про сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч. 6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

За таких обставин, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суддя доходить висновку, що позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду (з копією для відповідача):

- доказів сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Суд вважає за доцільне також зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв`язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв`язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.ст. 120, 160, 161, 169, 287 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв`язку) усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколенко