Справа № 425/370/20
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року Провадження №2-а/425/51/20

Справа№425/370/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Клименко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича, яким просив скасувати постанову серії ЕАК №2040525 від 29 січня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, але були повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, які є в матеріалах справи, позовні вимоги підтримав, а відповідач подав клопотання, в якому як і позивач, просив справу розглянути без його участі. Відзив на позовну заяву не подав, але проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача, полягала у тому, що 29 січня 2020 року відповідач виніс неправомірну постанову про накладання на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним пункту 18.1 Правил дорожнього руху. Зокрема через те, що він 29 січня 2020 року о 14 годині 45 хвилин в місті Рубіжне по вулиці Визволителів, керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати перевагу у русі пішоходу, який знаходився на пішохідному переході. Однак на думку позивача, будь-яких доказв вчинення ним такого правопорушення немає, і тому постанова, підлягає скасуванню.

Позиція відповідача. Відповідач надав в якості доказу диск з відеозаписом, яким на його думку, зафіксовано адміністративне правопорушення, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що сторони спору доводили свої вимоги та заперечення тільки письмовими та електронними доказами, які є в матеріалах справи, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Двадцять дев`ятого січня 2020 року, Махінько Владислав Андрійович , під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, перебуваючи в статусі інспектора патрульної поліції 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов`язків, слідуючи за транспортним засобом в місті Рубіжне по вулиці Визволителів біля будинку 51, помітив, транспортний засіб, водій якого на його думку, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати перевагу у русі пішоходу, який знаходився на пішохідному переході (а.с.1-4).

Зазначений транспортним засіб, водієм якого був ОСОБА_1 , після проїзду через пішохідний перехід, зупинився з лівої частини дороги. Підійшовши до зупиненого транспортного засобу, назвавши своє прізвище, ім`я і по-батькові та займану посаду, Владислав Андрійович , розглянув справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої склав постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинене правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с.1-4).

Фабулою постанови зазначено наступне: 29 січня 2020 року о 14 годині 45 хвилин в місті Рубіжне по вулиці Визволителів 51, водій керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати перевагу у русі пішоходу, який знаходився на пішохідному переході (а.с. 5-6 - постанова).

Однак вважаючи, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.1-4).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

І здійснюється це, в силу положень статей 251 та 252 КУпАП, тільки на підставі зібраних, досліджених та оцінених особою, яка розглядає справу, доказів.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже для притягнення особи до адміністративної відповідальності, спочатку, особа, яка розглядає справу, повинна встановити у діях особи (щодо якої така справа розглядається) склад конкретного адміністративного правопорушення, що передбачене законом, який характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

З огляду на зміст частини 1 статті 122 КУпАП, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, є ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Означене положення кореспондує з обов`язком водія, що передбачене пунктом 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року. За яким, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Отже, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішоходного переходу, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека - тільки щодо тих пішоходів, які перебувають на пішоходному переході.

Однак, з аудіо- відео запису події, що наданий поліцейським вбачається, що пішохід не перебував на пішохідному переході у момент під`їзду транспортного засобу до пішохідного переходу, яким керував позивач, а тільки підходив до нього, підходячи під кутом (починаючи свій рух не з початку межи пішохідного переходу, а рухаючись до нього по проїзній частині, що такого переходу не містила). Внаслідок чого, пішохід опинився на пішохідному переході тоді, коли позивач вже опинився на пішохідному переході, а його зупинка змусила би пішохода обходити автомобіль поза межами пішоходного переходу (а.с. 22- диск).

Суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Але тут суд констатує, що відповідач надав в якості доказу лазерний диск, який не містить доказів вчинення позивачем діяння, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме того, що позивач керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому вже перебував пішохід, не зменшив швидкість, та не зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, як це передбачено пунктом 18.1. «Правил дорожнього руху». Тобто, наданий суду доказ не підтверджує прямо чи опосередковано наявність у діянні позивача, складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 22 - диск).

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це та той факт, що відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови (серії ЕАК №2040525 від 29 січня 2020 року) у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення.А саму справу слід закрити.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову (серії ЕАК № 2040525) від 29 січня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Суддя Д.С. Коваленко