Справа № 140/2667/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2667/19 пров. № 857/13508/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Кандиба М.І., Бурда Д.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств (Волинської облспоживспілки) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019р. в адміністративній справі за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств (Волинської облспоживспілки) до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської обл. ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Луцька міська рада, про визнання протиправним та скасування рішення про внесення змін (виправлень) до запису, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Валюх В.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 04.11.2019р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

02.09.2019р. позивач Волинська обласна спілка споживчих товариств /Волинська облспоживспілка/ звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської обл. ОСОБА_1 від 21.08.2019р. про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 31974776, яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер: :11:050:0006), а саме: строк дії 1 рік до 11.06.2020р. змінено на: строк дії 1 рік до 27.08.2019р.; зобов`язати державного реєстратора внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення про внесення змін (виправлень) від 21.08.2019р. до запису № 31974776 (а.с.4-13).

Відповідно до ст.257 КАС України справа віднесена судом до справ незначної складності, а її розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.1-1а).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.182-185).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач Волинська облспоживспілка, яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі (а.с.190-198).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ніякої технічної помилки в частині зазначення строку, до якого діє договір оренди землі від 18.02.2009р., державним реєстратором при проведенні державної реєстрації на підставі рішення господарського суду Волинської обл. від 14.11.2018р., зміненого постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18, не допущено; під час прийняття рішення про державну реєстрацію № 47327196 від 12.06.2019р. (номер запису про інше речове право 31974776) реєстратором вірно враховані положення вказаних судових рішень.

Дії державного реєстратора щодо внесення виправлень до реєстру та зменшення строку дії договору без відповідного рішення суду вважає порушенням вимог ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Додаткова угода № 4, яка затверджена судом, містить ряд істотних умов та викладена в іншій редакції, ніж додаткова угода № 3, яка діяла до 27.08.2018р., тому твердження про переукладення договору на тих же умовах, як і попередній договір, а також застосування його окремих положень до нового договору, зокрема прив`язка моменту набрання нею чинності до часу закінчення дії попереднього договору, суперечить принципам обов`язковості договору, судового рішення та принципу правової визначеності

Також наголошує на тому, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації права оренди.

Відповідач 21.08.2019р. вніс виправлення до Державного реєстру речових прав на майно та їх обтяжень, яким змінив строк дії договору оренди земельної ділянки, наданої Волинській облспоживспілці для обслуговування ринку «Центральний» по АДРЕСА_1 з 11.06.2020р. на 27.08.2019р. без будь-якого попередження та повідомлення орендаря.

Жодного рішення про зміну чи зменшення строку дії договору оренди до 27.08.2019р. судами не приймалося. Згідно вимог абз.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Вважає, що такі незаконні дії відповідача за заявою Луцької міської ради призвели до безпідставної державної реєстрації обмеження строку дії права оренди земельної ділянки з 11.06.2020р. на 27.08.2019р., чим порушено право позивача, як орендаря земельної ділянки, який мав законні сподівання користуватися земельною ділянкою до 11.06.2020р.

Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Луцькою міською радою скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.217-223).

Колегія суддів ухвалила відхилити клопотання відповідача і третьої особи, що надійшли до апеляційного суду 18.02.2020р. (а.с.250-255), про відкладення апеляційного розгляду справи через зайнятість в інших судових процесах, терміновість вчинення реєстраційних дій, відпустку представника, оскільки останні були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи (02.01.2020р. - а.с.214, 216), мали можливість скерувати до суду уповноваженого представника, а також в поданих процесуальних документах не зазначали про свою участь в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи.

Водночас, будь-яких клопотань щодо надання нових доказів, повідомлення суду нових обставин відповідачем і третьою особою не заявлено.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 18.02.2009р. між Луцькою міською радою (орендодавець) та Волинською облспоживспілкою (орендар) було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 17.07.2009р. за № 97, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (землі житлової та громадської забудови), яка знаходиться за адресою: м.Луцьк, на вул.Глушець, 1, кадастровий номер: :11:050:0006.

Згідно з п.8 цього договору його строк визначений до 31.12.2009р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

На підставі зазначеного строк дії договору оренди неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод, зокрема, 01.11.2017р. було укладено додаткову угоду № 3 про поновлення договору оренди землі, зареєстровану 10.11.2017р., відповідно до якої поновлено договір оренди землі строком на 1 (один) рік з дати закінчення договору оренди землі (до 27.08.2018р.).

Зазначена обставина встановлена рішеннями господарських судів першої та апеляційної інстанцій (а.с.20-43).

Рішенням господарського суду Волинської обл. від 14.11.2018 у справі № 903/616/18 позов задоволено, визнано поновленим договір оренди землі від 18.02.2019р., укладений між Луцькою міською радою та Волинською облспоживспілкою та зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009р. за № 97, строком на 10 років; визнано укладеною Додаткову угоду № 4 про поновлення договору оренди землі від 18.02.2019р., укладеного між Луцькою міською радою та Волинською облспоживспілкою та зареєстрованого у Державному реєстрі земель 17.07.2009р. за № 97; визнано недійсним та скасовано рішення Луцької міської ради № 46/3 від 29.08.2018р. «Про відмову Волинській облспоживспілці у поновленні договору оренди землі для обслуговування ринку «Центральний» на АДРЕСА_1 (площею 2,2125 га) (а.с.20-30).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18 апеляційну скаргу Луцької міської ради задоволено частково, рішення господарського суду Волинської обл. від 14.11.2018р. змінено, зокрема, в частині строку дії договору оренди землі від 18.02.2009р., визнано поновленим договір оренди землі від 18.02.2009р., укладений між Луцькою міською радою та Волинською облспоживспілкою та зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009р. за № 97, строком на 1 рік (а.с.31-43).

12.06.2019р. державний реєстратор Адамчук Р.Є., розглянувши заяву представника Волинської облспоживспілки Гринчука І.С. від 12.06.2019р., прийняв рішення № 47327198 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого вирішив провести державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, за суб`єктом Волинською облспоживспілкою (а.с.151).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 170272409 від 12.06.2019р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення господарського суду Волинської обл. від 14.11.2018р., постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2019р., індексний № 47327198 від 12.06.2019р., внесено запис № 31974776 про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,2125 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :11:050:0006 (орендар Волинська облспоживспілка, орендодавець - Луцька міська рада), строком дії 1 рік до 11.06.2020р. (а.с.14).

21.08.2019р. Луцька міська рада звернулася до державного реєстратора Адамчука Р.Є. із заявою про виправлення технічної помилки в рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 47327198 в графі «Зміст, характеристика іншого речового права», вказавши строк дії до 27.08.2019р. (а.с.150).

Розглянувши вказану заяву Луцької міської ради, 21.08.2019р. державний реєстратор Адамчук Р.Є. прийняв рішення № 48335654 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (а.с.152).

Зі змісту інформаційної довідки № 178964055 від 28.08.2019р., слідує, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення від 21.08.2019р., індексний № 48335654, 21.08.2019р. внесений запис про реєстрацію виправлення іншого речового права - права оренди земельної ділянки, опис виправлень: «зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 1 рік до 11.06.2020р. змінено на строк дії: 1 рік до 27.08.2019р.» (а.с.16).

05.09.2019р. Луцькою міською радою прийнято рішення № 62/2 «Про припинення Волинській облспоживспілці договору оренди землі для обслуговування ринку «Центральний» на АДРЕСА_1 (площею 2,2125 га)», пунктом 1 якого вирішено договір оренди землі, укладений між Луцькою міською радою та Волинська облспоживспілкою від 28.08.2019р., зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009р. за № 97, поновлений додатковими угодами та судовим рішенням, вважати припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а пунктом 2 цього рішення доручено юридичному департаменту Луцької міської ради подати документи на проведення державної реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.121-122).

Згідно інформаційної довідки № 180044946 від 06.09.2019р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні записи про реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006 (а.с.123-124).

Вирішуючи наведений спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення № 48335654 від 21.08.2019р. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки прийняте за заявою належного суб`єкта, тобто, власника (орендодавця) земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006 - Луцької міської ради, та у зв`язку із виявленням технічної помилки в записах Державного реєстру прав в частині зазначення строку, до якого діє договір оренди землі від 18.02.2009р., поновлений рішенням господарського суду Волинської обл. від 14.11.2018р. та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18 строком на 1 рік.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.1-4, 9 ч.1 ст.2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; інший правонабувач - орендар, концесіонер, приватний партнер, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом); реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Приписами п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Підстави для державної реєстрації прав визначені нормами ст.27 згаданого Закону, відповідно до п.9 ч.1 якої державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав встановлений ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до якої державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч.2 ст.19 зазначеного Закону внесення змін до записів Державного реєстру прав, надання інформації з Державного реєстру прав у паперовій формі здійснюються у строк, що не перевищує одного робочого дня з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.1 ст.26 вказаного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону), що передбачено ч.5 ст.26 згаданого Закону.

Зі змісту зазначених норм випливає, що у разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка) за заявою власника чи іншого правонабувача вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

При цьому, прийняте державним реєстратором Адамчуком Р.Є. рішення № 48335654 від 21.08.2019р. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, яким внесено зміни до запису про реєстрацію права оренди земельної ділянки (опис виправлень: «зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 1 рік до 11.06.2020р. змінено на строк дії: 1 рік до 27.08.2019р.») відповідає встановленим вимогам Закону, оскільки прийняте на підставі заяви Луцької міської ради, яка є власником та орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, згідно умов відповідного договору оренди землі від 18.02.2009р., укладеного з Волинською облспоживспілкою.

Щодо тверджень апелянта про відсутність технічної помилки в частині зазначення строку до якого діє договір оренди землі від 18.02.2009р., колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Північно-західного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18 рішення господарського суду Волинської обл. від 14.11.2018р у зазначеній справі змінено в частині строку дії договору оренди землі від 18.02.2009р., визнано поновленим зазначений договір оренди від 18.02.2009р., укладений між Луцькою міською радою та Волинською облспоживспілкою та зареєстрований у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2009р. за № 97, строком на 1 рік.

Згідно інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень постанова апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. оскаржувалася Волинською облспоживспілкою в касаційному порядку, однак під час касаційного розгляду справи Волинською облспоживспілкою було подано заяву про відмову від касаційної скарги та ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2019р. закрито касаційне провадження у справі № 903/616/18.

Таким чином, постанова Північно-західного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18, якою встановлено строк дії договору, набрала законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

Отже, невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.10.2018р. у справі № 638/643/17, від 18.04.2019р. у справі № 808/2291/16.

Позивач не надав інших доказів (зокрема, ухвали про роз`яснення постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. у справі № 903/616/18 в частині строку дії договору), які б свідчили про помилковість визначення відповідачем кінцевого строку дії договору оренди землі.

Щодо твердження апелянта про порушення його права, як орендаря земельної ділянки, який мав законні сподівання користуватися земельною ділянкою до 11.06.2020р. в результаті незаконних дій відповідача щодо безпідставної державної реєстрації обмеження строку дії права оренди земельної ділянки з 11.06.2020р. на 27.08.2019р., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії», в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства.

Таким чином, строк дії Договору оренди фактично був поновлений на підставі рішення суду строком на 1 рік до 27.08.2019р., через що допущена технічна помилка правомірно виправлена державним реєстратором на підставі заяви Луцької міської ради відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку внесення виправлень у Державний реєстр прав.

Стосовно решти доводів апеляційної скарги колегія суддів наголошує на наступних обставинах.

Позивач зазначає, що строк дії договору оренди починається саме з моменту державної реєстрації, що доводить приписами ст.ст.631, 638 ЦК України, ст.ст.187, 188 ГК України. Разом з тим, наведені норми стосуються саме договору оренди землі, а не додаткових угод до нього.

Термін дії спірного договору оренди був визначений Додатковою угодою № 3 та завершився 27.08.2018р. В період до 11.06.2019р. (тобто, до державної реєстрації права оренди) Волинська облспоживспілка продовжувала користуватися земельною ділянкою та не повертала її орендодавцю.

Цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору.

Тобто, державна реєстрація - це не підстава набуття права оренди земельної ділянки, а засвідчення державою вже набутого права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, при цьому, факт реєстрації права оренди земельної ділянки є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права оренди, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права оренди, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Отже, реєстрація є похідною дією від виникнення права оренди земельної ділянки, а відсутність реєстрації при поновленні договору оренди не припиняє набуття такого права в цілому.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі № 390/612/16-ц, від 20.02.2019р. у справі № 917/410/18.

Також в розглядуваному випадку відповідач лише виправив помилку, яку допустив під час здійснення реєстрації, що будь-яким чином не може мати вплив на права позивача, оскільки вірний термін продовження дії договору оренди був визначений судовими рішеннями.

Будь-яких доказів скорочення встановленого судами строку дії договору оренди землі під час судового розгляду не виявлено.

Щодо врахування судом першої інстанції наявності рішення Луцької міської ради № 62/2 від 05.09.2019р. «Про припинення Волинській облспоживспілці договору оренди землі для обслуговування ринку «Центральний» на АДРЕСА_1 (площею 2,2125га)» (а.с.112-113) колегія суддів зазначає наступне.

Прийняття такого рішення дійсно відображено в тексті судового рішення, при цьому цей факт врахований судом під час формування правового висновку по справі.

Між тим, вказане рішення було ухвалено міською радою після прийняття рішення № 48335654 від 21.08.2019р. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а відтак судом йому надана передчасна оцінка, яка виходить за межі розглядуваного спору.

Водночас, наведена обставина не була ключовою та принциповою під час вирішення спору, вона розглядалася в сукупності з іншими фактичними обставинами справи, її виключення з предмета доказування не впливає на загальний правовий висновок суду, а тому помилковість врахування її судом першої інстанції не може бути достатньою підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Волинську облспоживспілку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств (Волинської облспоживспілки) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019р. в адміністративній справі № 140/2667/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську обласну спілку споживчих товариств (Волинську облспоживспілку).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 19.02.2020р.