Справа № 580/3941/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року справа № 580/3941/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді - Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладиженської сільської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Ладиженської сільської ради (20382, Черкаська область, Уманський район, с. Ладижинка, вул. Шкільна, 2), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області №7-13/VII від 06.08.2019 року "Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами", в частині, що стосується земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту;

-визнати протиправним та скасувати рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки №9-24/VII від 14.11.2019 року "Про розгляд заяв громадян, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність", в частині, що стосується земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту;

-зобов`язати Ладижинську сільську раду Уманського району Черкаській області повторно розглянути заяву від 22.07.2019 року і у відповідності та в межах чинного законодавства прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок, Уманського району, Черкаської області, за межами населеного пункту.

16.12.2019 ухвалою суду відмовлено у забезпеченні позову.

05.02.2020 перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення відповідача, яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечить статті 186-1 Земельного кодексу України. Позивач вказує, що рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області № 7-13/VII від 06.08.2019 "Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами" в частині, що стосується земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок Уманського району Черкаської області, за межами населеного пункту порушує право позивача на безоплатне отримання у власність вказаної земельної ділянки.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю та зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки надання Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок Уманського району Черкаської області, за межами населеного пункту не є безумовною підставою для надання у подальшому позивачу права власності на вказану земельну ділянку. Також відповідач зазначив, що положеннями ст. ст. 135, 136 Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.01.2019 №23-8/14-19-СГ надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність, розташованої в адмінмежах Затишанської сільської ради Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2.0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 32586017 від 23.07.2019 земельна ділянка, площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок Уманського району Черкаської області, цільове призначення - для ведення фермерського господарства на підставі рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 27.06.2019 № 6-21/VII перейшла з державної у комунальну власність.

22.07.2019 позивач звернувся до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,0000 га в адміністративних межах села Затишок Уманського району Черкаської області.

Листом від 19.08.2019 № 14-9/211 повідомлено позивача, що затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,0000 га в адміністративних межах села Затишок Уманського району Черкаської області на пленарному засіданні 06.08.2019 Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області не прийнято, оскільки при рогляді проекту рішення більшість депутатів Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області утримались.

Рішенням Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 06.08.2019 № 7-13/VII затверджено перелік земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, згідно з додатком. Зокрема згідно з п. 2 додатку до вказаного рішення до такого переліку включено земельну ділянку кадастровий номер :03:000:3395, площею 2,0000 га, розташованої у с. Затишок Уманського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

09.09.2019 позивач звернувся до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області з заявою, в якій просив повторно винести на розгляд клопотання позивача щодо затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:000:3395 в адміністративних межах села Затишок Уманського району Черкаської області.

Відповідно до п. 3 рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 14.11.2019 № 9-24/VII відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :03:000:3395, площею 2,0000 га та передачі даної земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Затишок, за межами населеного пункту на підставі п. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Вважаючи, що рішення щодо включення земельної ділянки, яку має намір отримати у власність позивач, до переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами та рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність позивачу вказаної земельної ділянки є протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України, конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 64 Конституції України, передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених самою Конституцією.

Згідно зі ст. 121 ЗК України, кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Пунктом "а" частини 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Згідно з пп. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Таким чином, суд робить висновок щодо безпідставності тверджень позивача про протиправності включення на підставі рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області № 7-13/VII від 06.08.2019 "Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами" земельної ділянки, яку має намір отримати у власність позивач, до переліку земельних ділянок комунальної власності Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Щодо протиправності рішення Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області № 9-24/VII від 14.11.2019 "Про розгляд заяв громадян, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність" в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі позивачу у власність вказаної земельної ділянки, суд зазначає.

Частиною восьмою статті 118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 - 1 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Водночас, ч.ч. 1-4 ст. 136 ЗК України встановлено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає, зокрема, виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості).

Згідно з ч. 3 ст. 135 ЗК України, організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Тобто, положеннями ЗК України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Водночас, затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечує саме організатор земельних торгів, яким у спірних відносинах є відповідач, що здійснює реалізацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку.

Отже, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки відповідачем до завершення торгів.

У зв`язку з невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки вимогам ЗК України (така включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності Ладижинської сільської ради, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами), суд дійшов висновку про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя П.Г. Паламар