Справа № 560/1677/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1677/19

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

05 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача: Рязанова Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату на додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату, Міської призовної комісії Кам`янець-Подільської міської ради, третя особа - Кам`янець-Подільська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення про призов на строкову військову службу та зобов`язання прийняти рішення про надання відстрочки,

В С Т А Н О В И В :
в червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату, Міської призовної комісії Кам`янець-Подільської міської ради, третя особа - Кам`янець-Подільська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення про призов на строкову військову службу та зобов`язання прийняти рішення про надання відстрочки.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року позов задоволено частково.

16 вересня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату на користь ОСОБА_1 суму понесених ним та підтверджених документально витрат на професійну правничу допомогу та прибуття представника до суду в розмірі 11060,00 грн. (одинадцять тисяч шістдесят гривень) та судовий збір в сумі 2113,10 грн. (дві тисячі сто тринадцять гривень 10 коп).

Не погодившись з додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно вирішив питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прибуття представника до суду та відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в цій частині, виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розмір судових витрат відповідає критерію співмірності та розумності, відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також складності справи.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.3 ст. 143 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо завищення позивачем розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до чч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16 та від 16 серпня 2019 року у справі № 755/6702/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Рязановим Л.Г. укладено договір про надання правової допомоги №52 від 19 березня 2019 року (а.с.29).

Додатковим договором №52 від 26 квітня 2019 року сторони додатково визначили порядок обчислення гонорару адвоката (а.с.26).

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 28 серпня 2019 року (а.с.129) адвокат надав позивачу юридичні послуги на суму 11060,00 грн.

На підтвердження сплати гонорару адвокату в сумі 11060,00 грн позивач надав квитанції до прибуткового касового ордера №79 від 26 серпня 2019 року на суму 3560 грн (а.с.130), №62 від 19 березня 2019 року на суму 2000 грн (а.с.25) та №87 від 26 квітня 2019 року на суму 5500 грн (а.с.25).

Відповідно до пп.10 п.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 №148 (далі Положення №148), касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Згідно з п.33 Положення №148 прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.

Водночас, в матеріалах справи відсутні копії журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, у зв`язку з чим неможливо підтвердити реєстрацію вказаних вище касових ордерів у встановленому законом порядку.

Таким чином, поданих позивачем квитанцій до прибуткового касового ордера недостатньо для підтвердження сплати гонорару адвокату в сумі 11060,00 грн, тому вказана сума не може бути стягнена з відповідача у зв`язку з відсутністю належного підтвердження понесених стороною витрат.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості витрат на прибуття представника позивача до суду, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на прибуття адвоката до суду позивач надав договір позички наземного транспортного засобу від 20 жовтня 2018 року (а.с.28) та розрахунок витрат пального на прибуття до Хмельницького міськрайонного суду (а.с.27).

Водночас, в матеріалах справи відсутні платіжні документи, які підтверджують сплату грошових коштів за позичку транспортного засобу згідно з договором від 20.10.2018 року або придбання пального у кількості відповідно до наданого розрахунку.

При цьому сам по собі розрахунок витрат на прибуття адвоката до суду не підтверджує фактично сплачені стороною кошти.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених позивачем витрат на прибуття представника позивача до суду, у зв`язку з чим підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача також відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач сплатив судовий збір в сумі 2113,10 грн, що підтверджується квитанціями № 67526 від 27.05.2019 року на суму 768,40 грн (а.с.4), №75604 від 30.05.2019 року на суму 768,40 грн (а.с.5) та №67548 від 27.05.2019 року на суму 576,30 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.32).

Оскільки сплата судового збору підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 сплачених сум судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату та обґрунтоване задоволення судом першої інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Отже, встановлені та перевірені обставини справи свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Водночас, висновки суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату задовольнити повністю.

Додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату, Міської призовної комісії Кам`янець-Подільської міської ради, третя особа - Кам`янець-Подільська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення про призов на строкову військову службу та зобов`язання прийняти рішення про надання відстрочки скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прибуття представника до суду в розмірі 11060,00 грн (одинадцять тисяч шістдесят гривень).

В цій частині відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення.

В іншій частині додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 лютого 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Мацький Є.М.