Справа № 161/20903/19
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/43/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.

розглянувши у письмовому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Алексюка Івана Георгійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-1), поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Алексюка І.Г. (далі - відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 11.12.2019 року відповідачем-2 було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1848407 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову безпідставною, такою що не відповідає дійсним обставинам справи та постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1848407 від 11.12.2019 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України.

Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач подав заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача-1 до початку розгляду справи по суті надійшло клопотання з проханням здійснювати розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року відповідачем-2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕАК №1848407 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі - постанова) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 3).

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керував транспортним засобом «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , 11.12.2019 року о 01 год. 16 хв. в м. Луцьк, по пр. Перемоги, 20А, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Пункт 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) передбачає, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Обов`язок органу (посадової особи) з`ясувати усі обставини справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко визначений ст. 280 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського, вбачається, що інспектор поліції пояснив позивачу причину зупинки (проїзд на жовтий сигнал світлофору), позивач не заперечив факт порушення ним вимог 8.7.3 «ґ» ПДР України, вказавши, що «…думав, що встигну проскочити».

Отже, позивач на місці події, підтвердив свою вину у вчиненні правопорушення (а.с.17).

Суд вважає, що наданий представником відповідача відеозапис, здійснений за допомогою камери нагрудного реєстратора інспектора поліції, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Відтак, доводи позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху України, суд вважає безпідставними.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що постанова інспектора поліції не відповідає дійсності, складена з порушенням вимог закону та у ній відсутні докази, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 , оскільки, оскаржувана постанова містить основні обов`язкові елементи, передбачені ст. 283 КУпАП, наявність яких свідчить про повноту і об`єктивність з`ясування всіх обставин справи.

Доводи позивача про те, що інспектор поліції не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, суд також вважає безпідставними. Зокрема, позивачу з боку відповідача належним чином були роз`яснені його права та обов`язки, що чітко вбачається з оглянутого відеозапису.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, а тому доводи останнього про свою невинуватість суд вважає безпідставними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Алексюк І. Г. , як посадова особа органу Національної поліції - УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а оскаржувану постанову - без змін.

При цьому в позові до відповідача 2 слід також відмовити із тих підстав, що належним відповідачем у даній справі в силу вимог ст. 2 КАС України, ст. 222 КУпАП в їх системному зв?язку, має бути орган (підрозділ) Національної поліції - в даному випадку УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції, оскільки, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені цих органів, а, отже, не можуть виступати відповідачем у справах цієї категорії.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Алексюка Івана Георгійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії ЕАК №1848407 від 11 грудня 2019 року поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Алексюка Івана Георгійовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративних стягнень у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.