Справа № 544/159/20
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/159/20
пров.№ 2-а/544/3/2020
У Х В А Л А

14 лютого 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі судді Нагорної Н.В., вивчивши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , до Пирятинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), юридична адреса: м. Пирятин Полтавської області, вул. Соборна, 41, заінтересована особа - ОСОБА_2 , проживаюча в АДРЕСА_1 , про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить визнати протиправними і скасувати постанови від 29.01.2020 у ВП №16158305 про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору, винесені державним виконавцем Пирятинського районного відділу ДВС Журбою Т.О., якими накладено на позивача штраф розмірі 50% від суми заборгованості 78792,40грн., що становить 39396,20грн. на користь стягувача ОСОБА_2 , та стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості 78792,40грн., що становить 7879,24грн. на користь Державного бюджету України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.5 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Якувбачається з позовної заяви, предметом оскарження є постанови, винесені державним виконавцем Пирятинського районного відділу ДВС Журбою Т.О., якими накладено на позивача штраф розмірі 50% від суми заборгованості 78792,40грн., що становить 39396,20грн. на користь стягувача ОСОБА_2 , та стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 10% від суми заборгованості 78792,40 грн., що становить 7879,24грн. на користь Державного бюджету України.

Оскаржувані постанови винесені на підставі ст.27 та ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, примусове виконання якого не пов`язане із виконанням виконавчого листа, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області.

Також частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але ї дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних судів та окружних адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

У відповідності до ч.2 ст.20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, стаття 20 КАС України розмежовує предметну підсудність адміністративних судів, та обмежує розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме - щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

З огляду на вищесказане, положення частини 5 статті 287 КАС України можливо застосовувати лише з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України.

Позивачем оскаржено постанову державного виконавця про накладення штрафу, винесену на підставі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», та постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесену на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», які є окремими виконавчими документами. При цьому накладення штрафу на боржника під час примусового виконання судового рішення не є притягненням до адміністративної відповідальності, а є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

Отже, адміністративні справи про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу не підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Відповідно до вимог ст. 318 КАС України прийняте судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Таким чином, вищевказана адміністративна справа з приводу оскарження постанов державного виконавця не підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним в порядку ст. 287 КАС України.

За таких обставин розгляд вказаної справи Пирятинським районним судом буде таким, що прямо порушуватиме положення ст. 20 КАС України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дана обставина непідсудності вказаної справи цьому суду виявлена при вирішенні питання про відкриття провадження у справі у відповідності до п.4 ч.1 ст.171 КАСУ, тому відсутні підстави для відкриття провадження у ній Пирятинським районним судом Полтавської області.

Враховуючи, що дана обставина не є підставою для повернення позову позивачу, передбаченою ст. 169 КАС України, і не є підставою для відмови у відкритті провадження, передбаченою ст. 170 КАС України, оскільки позов є адміністративним і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то застосовуючи аналогію процесуального закону, і виходячи з приписів статті 29 КАС України, суд передає позовну заяву з додатками до окружного суду з дотриманням правил про предметну та територіальну юрисдикцію, тобто до Полтавського окружного адміністративного суду, якому дана справа предметно та територіально підсудна.

Згідно ч.1 ст.30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст. 30 КАС України).

Керуючись ч. 2 ст. 20, ч. 3 ст. 21, ст. 29 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пирятинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов - передати до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя Н. В. Нагорна