Справа № 359/6774/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/6774/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавський В.В.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

представника позивача Ковалевського Ю.М.,

представника відповідача Клімова С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0268/12500/19 від 11.07.2019 про накладення адміністративного стягнення, а справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки склад даного правопорушення передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів. Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу ДФС документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вжито заходів щодо з`ясування всіх обставин у справі. Як вважає митний орган, неправильна класифікація позивачем товару за кодом згідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), яка зазначена в декларації, направлена на заниження митних платежів, що створює склад правопорушення. Отже, апелянт наполягає, що позивач вчинив умисні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, що є порушенням митних правил.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, в той час, як представник позивача проти цього заперечував, просив судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 22 травня 2019 року до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Спеціалізований» Київської митниці ДФС позивачем як агентом з митного оформлення ТОВ «ОМА-Україна» з метою випуску у вільний обіг товарів, що надійшли на адресу ТОВ «Підприємство «Пластик Карта», надіслано митну декларацію типу ІМ40АА (внутрішній номер 2433) в електронному вигляді з доданими товаросупроводчими документами.

ЕМД прийнято до митного оформлення того ж дня та присвоєно реєстраційний номер UA125020/2019/060322.

Опис товару в графі 31 ЕМД був здійснений на підставі отриманих від імпортера комерційних та технічних документів. (додаються). Відповідно до технічних характеристик товару « ... G-BE-IND- 251 Opticard compact Card counter /Лічильник Opticard пластикових карток S/N1025- 0205, 1025-0205 <...> сканує та аналізує більш 1000 строк на різних картках, здійснює безконтактний підрахунок, підраховує картки размеру ISO в оригінальній коробці, широкий діапазон товщини матеріалу: від 0,2 мм до б мм, управління за допомогою 10" сенсорного монітора ...», код згідно з УКТЗЕД 8471 50 00 00.

23 травня 2019 року за результатами перевірки документів, аналізу критеріїв ризику сформованих АСАУР та проведення повного митного огляду, у зв`язку з виникненням сумнівів щодо правильності класифікації товару посадовою особою митниці сформовано та направлено запит до відділу класифікації товарів управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Київської митниці ДФС з метою перевірки правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД.

29 травня 2019 року ВКТ УАМП та МТР винесено рішення про визначення коду товару № КТ- UA-2019, зі зміною заявленого коду товару на код згідно УКТ ЗЕД, внаслідок чого ставку мита було збільшено з 0% до 5%.

Не погоджуючись із діями митниці, одержувач ТОВ «Підприємство «Пластик Карта», був змушений надати згоду на декларування імпортованого ним товару за кодом, визначеним КМ ДФС. Таке рішення обумовлено необхідністю виконання умов зовнішньоекономічного контракту, відсутністю передбачених законом або договором підстав для повернення товару контрагенту та, зокрема, вже проведеною у повному обсязі оплатою.

Після отримання від КМ ДФС відмови у митному оформленні за МД UA125020/2019/060322 та примірника протоколу про порушення митних правил № 0268/12500/19 від 04 червня 2019 року, імпортований ТОВ «Підприємство «Пластик Карта» товар був оформлений ОСОБА_1 для випуску у вільний обіг за ЕМД зі сплатою всіх митних платежів у обсязі, на якому наполягав відповідач.

В протоколі про порушення митних правил, який було отримано позивачем, зазначено, що розгляд справи відбудеться 11 липня 2019 року об 11:15.

11 липня 2019 року відповідачем винесено постанову № 0268/12500/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що дорівнює 162 169, 20 грн.

Позивач, вважаючи цю постанову протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Так, згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно МК України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Слід звернути увагу на те, що декларування товару позивачем здійснювалось у відповідності до вимог ст. ст. 257, 264 Митного кодексу України, на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що подальша зміна Митницею коду класифікації товару для митних цілей, з урахуванням рішення KT-UA12500-0064-2019 від 29.05.2019, та донарахування у зв`язку з цим грошових зобов`язань з ввізного мита та податку на додану вартість, які були сплачені ТОВ «Підприємство «Пластик Карта», можуть бути підставою для накладення на позивача адміністративних стягнень виключно у випадках, якщо такі рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень, яких при розгляді даної справи встановлено не було.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, декларування ОСОБА_1 коду УКТЗЕД 847150000 було здійснено на підставі відомостей, що містились у товаросупровідних та комерційних документах, наданих відправником - Підприємством «BEYONDCOUTING SYSTEMS INTERNATIONAL LTD.», при цьому автентичність зазначених документів Митницею не була спростована.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації. Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

При цьому, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати перевірку правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД та у разі виявлення порушень правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати заявлені товари і його рішення з даних питань є обов`язковим для митних цілей. Само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність саме за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду.

Як свідчать матеріали справи, неправильне визначення позивачем коду товару згідно з УКТЗЕД відбулось у складному випадку класифікації товарів, оскільки потребувало додаткової інформації та спеціальних технічних знань, що, серед іншого, підтверджується направленням додаткового запиту до відділу класифікації товарів управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Київської митниці ДФС з метою перевірки правильності класифікації заявленого товару.

Крім цього, на правильність визначеного коду вказувала й інформація, наведена в митній декларації країни експорту № 943771881 від 14.05.2019.

Таким чином, сам факт помилки у визначенні коду за УКТЗЕД без зазначення неправдивих відомостей, необхідних для визначення цього коду, не може бути безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Окремо слід зауважити, що 05 червня 2019 року на підставі рішення про визначення коду товару від 29 травня 2019 року, позивач подав нову декларацію ІМ40АА № UA125020/2019/061290, згідно з якою здійснив декларування товару за кодом УКТЗЕД 90291000 зі ставкою мита 5%. Митна декларацію була прийнята посадовою особою ДФС та ТОВ «Підприємство «Пластик Карта» здійснило сплату всіх митних платежів за даною МД і даний товар був розмитнений і випущений у вільний обіг. Ця обставина підтверджує відсутність умислу в діях позивача уникнути сплати митних платежів, оскільки позивачем своєчасно та без зволікань усунуто виявлені митним органом недоліки в наданій для розмитнення товару інформації.

У висновках Державної митної служби України, викладених у листах № 11/1.20/2838-ЕП від 31 березня 2009 року та № 20/4-11/06037-ЕП від 21 вересня 2011 року, зазначається, що часто митницями не враховується, що сам по собі факт зазначення у ВМД невірного коду товару за УКТЗЕТ і коригування розміру нарахованих митних платежів не може бути підставою для складання протоколу про порушення митних правил; висновок про виявлення факту порушення митних правил повинен робитися виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб`єкта; обставинами, які свідчать про наявність чи відсутність вини правопорушника, є, крім іншого, ступінь складності і однозначності класифікації товару; у разі, коли після неодноразових митних оформлень товару із встановленим певним кодом за УКТЗЕД, під час чергового митного оформлення того ж самого товару, виноситься рішення про визначення іншого коду, питання про наявність вини в діях декларанта може розглядатись тільки в залежності від висновків службового розслідування щодо вини посадових осіб митного органу у невірній класифікації товару, допущеній у попередніх або новій ситуаціях.

Отже, порушення декларантом правил класифікації товарів (невірне визначення коду УКТЗЕД під час декларування) при наявності складного випадку класифікації та наданні ним достовірних документів, достовірної та повної інформації щодо переміщуваного товару не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та не вважається порушенням митних правил.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 09 квітня 2019 року в справі № 712/9288/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятої постанови в справі про порушення митних правил № 0268/12500/19 від 11 липня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк