Справа № 380/1054/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1054/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

18 лютого 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Крутько О.В., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-визнати протиправним та нечинним рішення XVIII сесії VII скликання Кам`янка-Бузької міської ради №2 від 29.12.2016 року в частині затвердження рішення виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради №177 від 06.12.2016 року Про затвердження Положення про порядок звільнення земельних ділянок що зайняті без правових підстав та належить до комунальної власності територіальної громади м.Кам`янка-Бузька.

В позовній заяві позивач зазначає, що належна йому тимчасова споруда розмішена в 2014 році за адресою по АДРЕСА_1 за згодою відповідача на підставі паспорту прив`язки, що діє до 08.05.2024 року. Позивач також зазначає, що між ним та відповідачем був укладений договір особистого земельного сервітуту. Отже, в розумінні встановлених Порядком умов розміщення тимчасових споруд, належна ОСОБА_1 тимчасово споруда торгового призначення не є самочинно встановленою. Крім того, зазначає, що Законом України Про місцеве самоврядування, Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, Законом України Про благоустрій населених пунктів не передбачають повноважень органів місцевого самоврядування щодо встановлення будь-яких порядків проведення демонтажу тимчасових споруд соціально-культурного, побутового, торгового та іншого призначення.

Ухвалою від 06.02.2020 року залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 12.02.2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 14.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

17.02.2020 року позивачем подано заяву за вх.№1854 про забезпечення адміністративного позову, шляхом:

-зупинення дії рішення XVIII сесії VII скликання Кам`янка-Бузької міської ради №2 від 29.12.2016 року в частині затвердження рішення виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради №177 від 06.12.2016 року Про затвердження Положення про порядок звільнення земельних ділянок що зайняті без правових підстав та належить до комунальної власності територіальної громади м.Кам`янка-Бузька;

-заборони Кам`янка-Бузькій міській раді, Комісії з питань звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених ТС, МАФ на території Кам`янка-Бузької об`єднаної територіальної громади, іншим суб`єктам господарювання вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди для продажу продовольчих товарів ОСОБА_1 що розташована біля будівлі Кам`янка-Бузької ЗОШ 1-Ш ст№ АДРЕСА_2 ).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 29.12.2016 XVIII сесії VII скликання Кам`янка-Бузькою міською радою прийнято рішення №2 в частині затвердження рішення виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради №177 від 06.12.2016 року Про затвердження Положення про порядок звільнення земельних ділянок що зайняті без правових підстав та належить до комунальної власності територіальної громади м.Кам`янка-Бузька. Заявник вважає, що вищевказане рішення порушує його права, оскільки дії відповідача спрямовані на демонтаж належної йому тимчасової споруди за адресою вул.Незалежності, 66 в м.Кам`янка-Бузька. Вважає, що існують підстави для забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, зокрема невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, і є очевидними ознаки протиправності оскаржуваного рішення.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" зазначається, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі:

-існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

-захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем (заявником) та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Тому, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд дійшов до висновку про відсутність достатніх та обґрунтованих правових підстав для задоволення вищевказаної заяви, оскільки у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У разі забезпечення позову, суд повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення у відповідності до вищенаведеної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008.

Проте, у межах розгляду даної заяви судом не може надаватися оцінка протиправності спірного рішення XVIII сесії VII скликання Кам`янка-Бузької міської ради №2 від 29.12.2016 року в частині затвердження рішення виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради №177 від 06.12.2016 року Про затвердження Положення про порядок звільнення земельних ділянок що зайняті без правових підстав та належить до комунальної власності територіальної громади м.Кам`янка-Бузька, оскільки встановлення очевидності ознак його протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим.

У контексті наведеного суд відмічає, що вжиття заходів та забезпечення позову може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність спірного рішення та дій, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, заявником не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, а вжиттям таких заходів забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали.

Суддя Крутько О.В.