Справа № 520/187/20
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

19.02.2020р. справа №520/187/20 Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом

Головного управління ДПС у Харківській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг ТМ"
простягнення 1.570.686,50 грн. податкового боргу, -
встановив:

Матеріали позову одержані судом 08.01.2020 р. Рішення про відкриття провадження було прийнято 09.01.2020 р. Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 10.02.2020 р.

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, позивач, контролюючий орган, адміністративний орган, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг ТМ" 1.570.686,50 грн. коштів за податковим боргом з податку на додану вартість.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати податкових повідомлень-рішень. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, ТОВ "Мустанг ТМ" (далі за текстом - платник, ТОВ), правом на подання відзиву на позов не скористався, про відкриття провадження по справі повідомлявся судом у розумінні ч. 11 ст. 126 КАС України належним чином.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявлена владним суб`єктом вимога ґрунтується на податковому повідомленні-рішенні ГУ ДФС у Харківській області № від 13.03.2018р. про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1.248.646,50грн. (основний платіж - 832.431,00грн.; штраф - 416.215,50грн.) та на податковому повідомленні-рішенні ГУ ДФС у Харківській області № від 02.03.2018р. про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 322.040,00 грн. (основний платіж - 257.632,00грн., штраф - 64.408,00грн.). З урахуванням часткової сплати у розмірі 1.600,00грн. сума заборгованості ТОВ за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями становить 1.569.086,50грн., що визнано контролюючим органом у абз.2 стор.1 позову, де викладені обставини з приводу розміру податкового боргу. Різниця припадає на основний платіж за податковим повідомленням рішенням № від 02.03.2018р., який у тексті індивідуального акту зазначений у сумі 257.632,00грн., а до стягнення заявлений у сумі 256.032,00грн.

У розрахунку суми позову також зазначена загальна сума податкового богу у розмірі 1.569.086,50грн., яка склалась з урахуванням наявної за обліками контролюючого органу переплати ТОВ з податку на додану вартість у розмірі 1.600,00грн. (а.с.19).

Податковою адресою відповідача є - 61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, буд. 2. Згадані рішення контролюючого органу були направлені саме за цією адресою засобами поштового зв`язку, проте повернуті без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Отже, згадані податкові повідомлення-рішення вважається одержаним платником за правилами абз.6 п.42.4 ст.42, абз.3 п.58.3 ст.58 та абз.1 п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України.

Доказів оскарження цих рішень контролюючого органу до суду або адміністративного органу вищого рівня учасниками справи не подано.

23.04.2018р. ГУ ДФС у Харківській області була складена податкова вимога №61250-17, котра 26.04.2018 р. направлена відповідачу за належною адресою, проте повернута без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, згадана податкова вимога вважається одержаною платником за правилами абз.6 п.42.4 ст.42, абз.3 п.58.3 ст.58 та абз.1 п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України.

Згідно з листом контролюючого органу від 18.11.2019р. податковий борг відповідача з указаної дати існував постійно і безперервно.

Стверджуючи про наявність підстав для виконання податкового обов`язку боржника у примусовому порядку, контролюючий орган ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом є Податковий кодекс України.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов`язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб`єкта владних повноважень з огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України входять обставини: 1) реального існування зобов`язаної особи як суб`єкта права, 2) виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 3) доведення до відома зобов`язаної особи факту виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 4) виконання публічного обов`язку в добровільному порядку, 5) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов`язку в примусовому порядку, 6) існування заборгованості з виконання публічного обов`язку, 7) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Визначені рішеннями контролюючого органу зобов`язання підлягають сплаті за строком згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, а саме: у 10 календарних днів від дня отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження - у 10 календарних днів за днем узгодження, яким є або день закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України), або день набрання законної сили судовим рішенням у справі про скасування рішення контролюючого органу (п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

У такі ж строки відповідно до ст. 113 Податкового кодексу України підлягають оплаті і рішення контролюючого органу про застосування штрафів.

Згаданий строк у спірних правовідносинах збіг, доказів виконання особою податкового обов`язку у добровільному порядку матеріали справи не містять, доказів припинення податкового обов`язку з інших підстав судом не виявлено.

Доказів існування підстав для визначення цих строків за правилами абз.2 п.57.3 ст.57 у кореспонденції з приписами п.56.16 ст.56 або 56.18 ст.56 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Дослідивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених законом строків виконання податкового обов`язку, але фактичних даних, котрі б засвідчували припинення податкового обов`язку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень ст.ст. 37, 38, 101, 102 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

У зв`язку із цим, за правилами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 та п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України за податковими повідомленнями-рішеннями виник податковий борг.

23.04.2018 р. ГУ ДФС у Харківській області (юридичним та фактичним правонаступником якого є позивач по справі) була складена податкова вимога №61250-17, яка була надіслана на податкову адресу ТОВ 26.04.2018 р., проте згідно з копією повідомлення про вручення поштового відправлення не вручена і повернута відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Отже, згадана податкова вимога вважається одержаною платником за правилами абз.6 п.42.4 ст.42, абз.3 п.58.3 ст.58 та абз.1 п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України.

Наданим контролюючим органом листом від 18.11.2019 р. засвідчені обставини постійного і безперервного існування податкового боргу відповідача.

Спору з приводу застосування п. 87.9 ст.87 Податкового кодексу України між учасниками справи не існує.

Запроваджений ст. 102 Податкового кодексу України присікальний строк давності у спірних правовідносинах не сплинув.

Передбачена ст. 95 Податкового кодексу України черговість реалізації управлінської функції контролю за своєчасністю розрахунків Головним управлінням дотримана.

Існування невиконаного податкового обов`язку платника стосовно суми 1 569 086,50 грн. підтверджено наявною у справі роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.ст. 73-76 КАС України є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом невиконаного податкового обов`язку з боку відповідача.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов`язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь державного бюджету України або доказів виконання такого обов`язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно не виявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою в частині стягнення 1.569.086,50грн. прав та інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить частково задовольнити, стягнувши борг у вказаній сумі.

Підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у заявленій до стягнення сумі, а саме: 1.570.686,50грн. судом не виявлено.

У зв`язку із існуванням переплати у сумі 1.600,00 грн., про що свідчать відомості із картки особового рахунку платника (інтегрованої картки платника податків) та самостійно наданий контролюючим органом розрахунок суми боргу, котра була спрямована контролюючим органом на погашення суми податкового боргу, залишок невиконаного податкового обов`язку склав - 1.569.086,50грн.

Отже, позов у цій частині вимог належить залишити без задоволення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат необхідно провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг ТМ" (ідентифікаційний код - 41492158; місцезнаходження - 61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, буд. 2) на користь державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 1.569.086 (один мільйон п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч вісімдесят шість) грн. 50 коп.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Сліденко А.В.