Справа № 540/126/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/126/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Григоренко Михайло Юрійович про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (ТОВ "Амалтея", позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренко Михайло Юрійовича від 27.12.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №57399145.

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Криворучко Надії Миколаївні від 18.03.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 155464,22 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №58642933.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 08 січня 2020 року при ознайомленні з матеріалами зведеного виконавчого провадження №47373012 представником ТОВ "Амалтея" було отримано інформацію про те, що 11 жовтня 2018 року відкрите виконавче провадження з виконання вимоги ГУ ДФС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі №Ю-12485-17 від 09.08.2018 р. про стягнення з ТОВ "Амалтея" заборгованості зі сплати недоїмки з ЄСВ в розмірі 1733409,69 грн., винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, якою постановлено відкрити виконавче провадження ВП №57399145, стягнути з боржника виконавчій збір у розмірі 173340,97 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 191,90 грн.

27.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. з ТОВ "Амалтея" у зв`язку з відкритим ще 18.10.2018 р. виконавчим провадженням №57399145 про стягнення на користь ГУ ДФС у Херсонській області заборгованості зі сплати недоїмки ЄСВ у розмірі 1733409,69 грн.

До зведеного виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні Відділу, також включено виконавче провадження №58642933 від 18.03.2019 р. щодо стягнення з ТОВ "Амалтея" на підставі виконавчого документу - вимоги №Ю-12485-17 від 02.10.2018 р. ГУ ДФС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі, заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1554642,21 грн. В рамках цього виконавчого провадження 18.03.2019 року також винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 155464,22 грн.

Позивач вважає, що постанова головного державного виконавця Григоренка М.Ю. від 27.12.2019 року №57399145 про стягнення виконавчого збору з ТОВ "Амалтея" на суму 173340,97 грн. та постанова від 18.03.2019 р. №58642933 про стягнення виконавчого збору з ТОВ "Амалтея" на суму 155464,22 грн. порушують права підприємства в частині безпідставного стягнення з ТОВ "Амалтея" виконавчого збору у вказаній сумі, є протиправними та такими, що винесені з порушенням встановлено порядку та суперечить п. 4, 9 ст. 27, п. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", а сума, яка вказана для стягнення, не відповідає обставинам справи.

Окрім викладеного позивач стверджує, що, фактично, в рамках виконавчого провадження №58642933 здійснювалось примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-12485-17 від 02.10.2018 року, до суми якої ввійшла сума боргу за попередньою вимогою №Ю-12485-17 від 09.08.2018 року (ВП №57399145), отже на ТОВ "Амалтея" двічі покладено обов`язок щодо сплати виконавчого збору за одну й ту саму суму боргу.

На підставі зазначеного, позивач просить визнати протиправними та скасувати спірні рішення державного виконавця.

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

29 січня 2020 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою від 03.02.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.02.2020 року від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Григоренка Михайла Юрійовича надійшло клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Також до клопотання додані витребувані судом матеріали виконавчих проваджень.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Григоренка Михайла Юрійовича.

11.02.2020 року від Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відповідач-2, Білозерський РВ ДВС ПМУ МЮ) до суду надійшов відзив на позов.

Відзив підписано представником Білозерського РВ ДВС ПМУ МЮ за довіреністю ОСОБА_2., на підтвердження повноважень якої надано копію довіреності №24 від 03.01.2020 року.

Частиною 1 статті 55 КАС України визначено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч.3 ст.55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до пп.19 п.1 розд.VII "Перехідні положення" КАС України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням пп.11 п.16-1 розд.XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 р. № 1401-VIII.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Провадження у цій справі відкрито 03.02.2020 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

До клопотання про відкладення розгляду справи не долучено документа про те, що ОСОБА_2. має статус адвоката. Також відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва.

З огляду на наведене, відзив Білозерського РВ ДВС ПМУ МЮ підписано особою, яка не має права їх підписувати.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена в ухвалах Верховного Суду від 20.01.2020 р. у справі № 640/963/19, від 21.01.2020 р. у справі № 2140/1691/18, від 20.01.2020 р. у справі № 440/1006/19, від 16.01.2020 р. у справі № 826/11291/17, від 16.01.2020 р. у справі № 140/2575/19.

Отже, в суду відсутні підстави для врахування відзиву Білозерського РВ ДВС ПМУ МЮ при розгляді даної справи.

11.02.2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи по справі, в яких головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Григоренко М.Ю. зазначає, що ним здійснювалось примусове виконання вимог ГУ ДФС у Херсонській області про стягнення боргу (недоїмки) №Ю-12485-17 від 09.08.2018 року та від 02.10.2018 року, боржником за якими є ТОВ "Амалтея". На підставі зазначеного, враховуючи висновок Верховного Суду, зазначений в постанові від 02.05.2018 року у справі №6/212-08 стосовно того, що за своєю правовою природою виконавчий збір є встановленою законом платою за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, державним виконавцем винесено оскаржені постанови.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України покладений на нього КАС України та ухвалою суду від 03.02.2020 року обов`язок, щодо надання відзиву на позов не виконало. Ухвала про відкриття провадження у справі отримана управлінням 04.02.2020 року (враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ - засобами електронної пошти), що підтверджується листом про отримання, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, вивчивши доводи позову, пояснень третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Так, щодо постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка М.Ю. від 27.12.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №57399145, судом встановлено наступне.

11.10.2018 року постановою старшого державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Ємець Р.А. відкрито виконавче провадження за № 57399145 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2018 року №Ю-12485-17 У, виданої ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тюпляєва Я.Г. від 19.11.2018 року виконавче провадження №57399145 передано для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якої є відповідач по справі.

Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка М.Ю. від 06.12.2018 року та облікової картки на зведене виконавче провадження №47373012, наявних в матеріалах справи, виконавче провадження №57399145 приєднано до зведеного виконавчого провадження №47373012.

27.12.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка М.Ю. в рамках зазначеного виконавчого провадження винесено дві постанови: про стягнення виконавчого збору у розмірі 173340,97 грн. та про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом (позовна вимога №1).

Щодо постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Криворучко Надії Миколаївні від 18.03.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 155464,22 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №58642933 судом встановлено наступне.

18.03.2019 року постановою старшого державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2. відкрито виконавче провадження за № 58642933 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018 року №Ю-12485-17 У, виданої ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Постановою цього ж державного виконавця від 18.03.2019 року визначено стягнути з ТОВ "Амалтея" виконавчий збір у розмірі 155464,22 грн.

Постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Вакуленка Р.А. від 21.03.2019 року виконавче провадження №58642933 передано для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якої є відповідач по справі.

Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка М.Ю. від 01.04.2019 року та облікової картки на зведене виконавче провадження №47373012, наявних в матеріалах справи, виконавче провадження №58642933 приєднано до зведеного виконавчого провадження №47373012.

27.12.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка М.Ю. в рамках зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 18.03.2019 року протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом (позовна вимога №2).

Вирішуючи спір суд зазначає, що ч.2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Зазначений Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно положень наведеного Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. (ч.1 ст. 27 Закону №1404)

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. (ч.2 ст. 27 Закону №1404).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (ч.4 ст. 27 Закону №1404)

Також, відповідно ч.3 ст.40 Закону №1404 передбачено, що в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. (ч.2 ст.74 Закону №1404)

Згідно п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Тобто, Законом №1404 передбачено тільки два етапи, на яких державний виконавець може винести постанову про стягнення виконавчого збору:

- при відкритті виконавчого провадження, одночасно з постановою про відкриття;

- або в разі в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.

З аналізу викладеного вбачається, що Законом №1404 в сукупності з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що стягнення виконавчого збору відбувається лише після винесення державним виконавцем відповідної постанови, яка надсилається боржнику та підлягає оскарженню. Право на винесення постанови про стягнення виконавчого збору на підставі Закону №1404, в разі якщо виконавчий збір не стягнуто та не було винесено постанову про стягнення виконавчого збору при відкритті провадження, з`являється лише при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що при відкритті виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не виносилась.

Зазначена постанова винесена 27.12.2019 року разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, підставою для винесення останньої стала відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення та те, що здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, тобто підстава передбачена п.2 ч.1 ст. 37 Закону №1404.

Суд розділяє правову позицію ТОВ "Амалтея" та зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу саме на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону №1404 не породжує, передбаченого ч.3 ст. 40 Закону №1404, права державного виконавця на винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника.

Отже, державний виконавець, винісши постанову про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону №1404 діяв поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом №1404, тобто протиправно.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ТОВ "Амалтея" в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Натомість, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Криворучко Надії Миколаївні від 18.03.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 155464,22 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №58642933, суд вважає необґрунтованими в силу наступного.

Так, в першу чергу, суд звертає увагу позивача на те, що наведене ним обґрунтування стосовно постанови у виконавчому провадженні №58642933 базується на правовій позиції, що виконавчий збір є санкцією за непогашення у добровільному порядку заборгованості. Така правова позиція дійсно мала місце в судовій практиці, зокрема, зазначена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року в справі №826/14776/15. Однак, наведений правовий висновок сформовано у справах, предметом оскарження в яких були постанови про стягнення виконавчого збору, винесені під час дії попередньої редакції частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачала стягнення виконавчого збору у відсотках від стягнутої суми та редакції Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, яка передбачала, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно (пп.3.7.2 п.3.7 розділу ІІІ Інструкції №512/5).

Однак, з 28.08.2018 року діє редакція Закону №1404, згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. (ч.2 ст. 27 Закону №1404).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (ч.4 ст. 27 Закону №1404)

Аналізуючи вищевказані норми, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічний висновок сформовано Верховним Судом в постановах від 25.06.2019 року у справі № 712/394/17-а, від 24.12.2019 року в справі №П/811/1238/17, від 19.09.2019 у справі № 420/1373/19, від 20.11.2019 року в справі №480/1558/19.

Судом встановлено, що постанова державного виконавця від 18.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58642933 за заявою Головного управління ДФС у Херсонській області АР Крим, та м. Севастополі позивачем в судовому порядку не оскаржена, є чинною.

Доказів сплати повної суми боргу визначеної виконавчим документом в рамках зазначеного виконавчого провадження (вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2018 року №Ю-12485-17) позивачем не надано.

Отже, постанова державного виконавця від 25.04.2019 ВП № 57343272 про стягнення з боржника виконавчого збору є правомірною та відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Стосовно доводів ТОВ "Амалтея" про те, що фактично в рамках виконавчого провадження №58642933 здійснювалось примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-12485-17 від 02.10.2018 року до суми якої ввійшла сума боргу за попередньою вимогою №Ю-12485-17 від 09.08.2018 року (ВП №57399145), отже на ТОВ "Амалтея" двічі покладено обов`язок щодо сплати виконавчого збору за одну й ту саму суму боргу, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до підпунктів 6, 7 статті 13 Закону №2464 та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449), органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів регламентована приписами Інструкції №449.

Згідно п.1-3, 5 Розд. VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):

вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

Якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції. (п.7 Розд. VI Інструкції №449)

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, який набуває відповідного статусу після процедури узгодження, визначеного в ній боргу.

В разі якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) згідно наведених приписів складається органом доходів і зборів тільки у випадку збільшення суми боргу (недоїмки) та тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Недотримання наведеного може свідчити про протиправність вимоги та мати наслідком її скасування.

Згідно положень наведеної Інструкції, які кореспондуються з приписами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", незгода боржника з сумами боргу, зазначеними в вимозі (в тому числі й вимозі, винесеної за результатом зростання суми боргу), є підставою для оскарження такої в адміністративному або судовому порядку.

В свою чергу, державний виконавець не наділений повноваженнями та тим більше обов`язком здійснювати перевірку складових сум, що стягуються за виконавчим документом. Його обов`язком є виконання чинних виконавчих документів.

Натомість, доводи позивача про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-12485-17 від 02.10.2018 року містить в собі суми недоїмки за попередньою вимогою №Ю-12485-17 від 09.08.2018 року є аргументами під час оскарження такої вимоги в судовому або адміністративному порядку, тоді як в рамках даного позову не є об`єктом дослідження.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка Михайла Юрійовича від 27.12.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №57399145 та такими, що задоволенню не підлягають в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Криворучко Надії Миколаївні від 18.03.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 155464,22 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №58642933.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Впродовж розгляду справи відповідачем не надано суду докази його правомірних дій при прийнятті постанови від 27.12.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №57399145.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 3,4 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 4932,10 грн.

З огляду на те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі зазначеного суд встановлює вказану пропорційність розміру судових витрат, шляхом розрахунку співвідношення суми позовних вимог, які задоволені судом до загальної ціни позову.

Так, судом встановлено, що позивачем за вимогу про скасування постанови про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. у виконавчому провадженні №57399145 згідно розрахунків, наведених в ухвалі суду від 20.01.2020 року, сплачено 2600,11 грн. (173340,97 грн.*1,5%=2600,11 грн.)

В зазначеній частині позов задоволено.

Таким чином, на підставі приписів ч.1 ст. 139 КАС України, відшкодуванню сплаченого позивачем судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у 2600,11 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Григоренка Михайла Юрійовича від 27.12.2019 року про стягнення виконавчого збору на суму 173340,97 грн. з ТОВ "Амалтея", яка винесена в рамках виконавчого провадження №57399145.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (, місцезнаходження: 75023, Херсонська область, Білозерський район, с. Музиківка, вул. Карла-В, буд.1-в) за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): 43315529, місцезнаходження: 65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Б. , будинок 34) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2600 (дві тисячі шістсот) грн. 11 коп., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 105000000