Справа № 160/9568/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року Справа № 160/9568/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» звернулось до суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати відповідача прийняти і подати для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновок про повернення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» надмірно сплачених: податку на додану вартість та ввізного мита в сумі 99 434,78 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним разом з митною декларацією подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом. Усі розбіжності, на які вказав відповідач, надумані та необгрунтовані, але для їх усунення позивач надавав додаткові документи, які не були прийняті органом зборів до уваги, що і потягло прийняття протиправних рішення та картки відмови. Також позивач вважає безпідставним та необгрунтованим визначення відповідачем скоригованої митної вартості, виходячи з інформації щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України, з огляду на те, що наявність в базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на піну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору. Також позивач звернув увагу на те, що позивачем у вересні 2018 року був розмитнений аналогічний товар, за умовами цього ж Договору, від того ж самого експортера, ціна зазначеного товару була визначена навіть нижче ніж в даному випадку, однак у митного органу при здійсненні митного контролю в даному випадку не виникло жодних сумніві щодо вартості товару, товар був розмитнений за ціною, що визначена декларантом. Додатково повідомив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3921/19 від 16.07.2019 року, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Дніпропетровської митниці ДФС за аналогічних обставин, тому вважає, що факти встановлені під час розгляду зазначеної справи можуть бути враховані судом при розгляді цього позову. Окремо зауважив, що на підставі вищезазначених рішень митного органу, та декларацій з коригуванням митної вартості, з рахунків позивача було списано додаткові суми податку на додану вартість та ввізного мита на загальну суму - 99 434,78 гри., оскільки ці кошти надійшли до відповідного державного бюджету, повернення надмірно стягнутих податків, у разі задоволення адміністративного позову, повинно бути виконане Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.З підстав викладеного вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11 листопада 2019 року о 10:00 год.
11.11.2019 року від представника третьої особи до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він зазначив, що Головне управління не має можливості надати будь-які пояснення щодо спірних правовідносин, оскільки не є суб`єктом, що контролює надходження до бюджету у даному конкретному випадку.
11.11.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09.12.2019 року 10 год. 30 хв.
09.12.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій не погоджується з доводами відповідача, позов просив задовольнити в повному обсязі. Наголошував на тому, що позивачем в ході митного оформлення були надані вичерпні пояснення та надані докази, на їх підтвердження. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Позивачем подано до митною органу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої декларантом за першим методом, а тому заявлена декларанти митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України, а відзив на адміністративний позов не спростовує наведених у позові фактів та обставин. До того ж, відзив, на думку представника позивача, містить численні припущення та домисли митного органу, що жодним чином не може бути розцінені в якості доказів у даній адміністративній справі.
09.12.2019 року підготовче судове засідання було продовжено на 30 днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.12.2019 року 13 год. 30 хв.
20.12.2019 року представник відповідача надав суду заперечення проти відповіді на відзив, в якому не погоджується з доводами позивача та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, з підстав аналогічних тим, що були викладені у відзиві на позов. Наголосив на тому, що пояснення позивача та надані додаткові документи не усувають зауваження посадової особи митниці. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
20.12.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 27.01.2020 року 13 год. 30 хв.
27.01.2020 року представники сторін надали суду заяви про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті, а також клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, враховуючи надані сторонами заяви та клопотання, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, подальший розгляд справи вирішено продовжити в порядку письмового провадження.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ТГ «ТНП» та «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO., LTD» був укладений зовнішньо-економічний контракт від 11.04.2018 р. № 18ХВ-М001 (далі - контракт).
За умовами даного контракту, ТОВ «ТГ «ТНП» (Покупець) купує товар у «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO.,LTD» Китай (Продавець).
Відповідно до п. 2.1. Контракту, ціна на товар встановлюється в доларах США на умовах FOB NINGBO та вказується у специфікаціях на відповідну поставку.
Згідно з п. 6.1. Контракту, оплата за партію товару здійснюється на умовах (якщо інше не передбачено у відповідній Специфікації): 20% передплата при розміщенні замовлення; 80% балансовий платіж по відповідному інвойсу не пізніше 30 днів від дати виходу товару з порту відвантаження і після отримання Покупцем копії коносамента. Датою виходу товару з порту відвантаження вважати дату, вказану у коносаменті.
Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТНП» та позивачем був укладений Договір транспортного експедирування №22112018 від 22.11.2018 р., відповідно до умов якого ТОВ «ТГЛ Україна» бере на себе зобов`язання за винагороду виконувати або організовувати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень.
28.05.2019 року позивач шляхом подання митної декларації №UA110190/2019/505014 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару - вироби з безбарвного, кальцій натрій сілікатного, механічного обробленого скла: кришка скляна діаметром 26 см та 28 см з бакелітовою ручкою для сковороди, Торговельна марка Martex, виробник «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO., LTD».
Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації було надано наступні документи:
- Сертифікати якості (Certificate of quality) б/н від 02.04.2019;
- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 02.04.2019;
- Рахунок - проформа (інвойс) (Proforma invoice) 19ХВ-М0001 від 11.01.2019;
- Рахунок - фактура (інвойс) (Commercial invoice) 19ХВ-М0001 від 02.04.2019;
- Коносамент (Bill of lading) MRFB19041302 від 14.04.2019;
- Накладна ЦІМ (СІМ consignment note (rail) 4213423 від 26.05.2019;
- Сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP) GD GDDGMY1124170 від 18.04.2019;
- довідка транспортних витрат №TG0020 від 20.05.2019;
- Платіжний документ, що підтверджує вартість товару SWIFT від 04.02.2019;
- Платіжний документ, що підтверджує вартість товару SWIFT від 19.04.2019;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №1 від 26.07.2018;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №0003 від 11.01.2019;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються №18ХВ-М001 від 11.04.2018;
- Договір (контракт) про перевезення 22112018 від 22.11.2018;
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості щодо товарів виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч.5 ст.54 МКУ митницею неодноразово випробовувались додаткові документи, які позивач надавав разом із письмовими поясненнями.
Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органам відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Скориставшись правом, визначеним пунктом 2 частини 3 ст. 52 МКУ, підприємство 14.06.2019 року задекларувало товар, а митниця випустила його у вільний обіг за МД №UA110190/2019/505609.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачене Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Так, статтею 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною 4 статті 53 цього Кодексу у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
При цьому, ч.5 ст.53 МК України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно підрозділу цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до статті 59 Митного кодексу України, якою встановлено метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом фіскальної служби вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, і таке інше.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що митну вартість товарів, заявлену позивачем у декларації, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення 2-ґ резервний метод, коригування митної вартості було здійснено згідно з положеннями ст.64 МКУ та воно ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів та зборів митній вартості.
В рішенні про коригування митної вартості №UA110000/2019/500075/2 від 10.06.2019 та повідомленнях, які направлялись позивачу, митниця зазначає про виявлені під час митного оформлення товарів розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 29.05.2019 року державним інспектором митниці було складено та направлено декларанту перше повідомлення із зазначенням сумнівів митного органу щодо заявленої вартості товарів декларантом, а саме:
- відповідно до п.2.2.,2.3. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, з урахуванням положень ст.254 МКУ, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (рахунок-проформа, інвойс, сертифікат якості) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій;
- виявлено відмінності в сертифікаті про походження товару, який містить відомості про іншу компанію «Dongguan City Mixingke Trading Co., LTD China» як постачальника (відправника) товару, оскільки відомості про вказану компанію не заявлялись до митного контролю та відсутні у наданих декларантом документах;
- відповідно до ДМВ, вартість навантажувально - розвантажувальних робіт не включена до розрахунку заявленої митної вартості товару. Враховуючи зазначене та відсутність у наданих рахунках експедитора відомостей щодо місця понесення зазначених витрат, унеможливлено підтвердження повноти включення до заявленого рівня митної вартості витрат;
- відсутня копія митної декларації країни відправлення з перекладом, а також заявка до договору транспортного експедирування;
- пунктом 7.1. контракту передбачено, що продавець забезпечує, а покупець отримує ексклюзивні права продажу на товар продавця, сторони контракту погоджують перелік ексклюзивного товару шляхом підписання двосторонніх додатків до контракту з зображенням (описом, схемою) товару та погодженням асортименту товару з посиланням на нормативно-технічний документ по його виробництву, проте вказаний документ позивачем до митного контролю не надано;
- враховуючи положення договору 22.11.2018 №22112018, відомості щодо дати складання рахунків експедитора, відмітки на вказаних документах щодо кінцевого терміну їх оплати - до 24.05.2019, оплата за транспортно-експедиційні послуги повинна бути здійснена, проте банківські платіжні документи до митного оформлення не були надані.
З огляду на виявлені відповідачем розбіжності, позивачу запропоновано надати додаткові документи.
На зазначене повідомлення позивачем було надано відповідь №30052019/А від 30.05.2019 року, у якій надані пояснення з приводу зазначених контролюючим органом сумнівів, а також надані такі додаткові документи:
- додаткову угода №2 від 01.02.2019 року до контракту від 11.04.2018 року;
- лист - пояснення від постачальника від 30.05.2019 року про те, що «NINGBO X1NBEI IMPORTS AND EXPORTS CO.,LTD» попросило агентську компанію «Dongguan City Mixingke Trading Co., LTD China» подати заявку на отримання Форми А для них від імені їхньої компанії;
- копію митної декларації країни відправлення з перекладом;
- заявку від 03 квітня 2019 року до договору транспортного експедирування;
- лист ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 року з поясненнями, що навантажувально-розвантажувальні роботи вартістю 8437,82 грн. були проведені на митній території України.
З приводу необхідності забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (рахунок-проформа, інвойс, сертифікат якості) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач на власний розсуд доповнює зміст наведених ним норм.
Відповідно до ст.254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Проте, незважаючи на відсутність прямої вказівки чинного законодавства на необхідність перекладів усіх документів, що подаються при митному оформленні товарів, у тому числі тих документів які зазначає відповідач, позивачем були надані переклади усіх поданих до митного контролю документів, що підтверджується долученими до матеріалів справи листами-відповідями на повідомлення митного органу, а також копіями перекладів документів, які зазначає відповідач. Отже, наведена вимога відповідача є необґрунтованою та безпідставною, а тому не може слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
З приводу доводів митниці про те, що наданий до митного контролю сертифікат про походження товару містить відомості про іншу компанію «Dongguan City Mixingke Trading» як постачальника (відправника) товару, проте відомості про вказану компанію не заявлялись до митного контролю та відсутні у наданих декларантом документах, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час митного декларування позивачем був наданий лист - пояснення від 30.05.2019 року від постачальника про те, що «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO.,LTD» попросило агентську компанію «Dongguan City Mixingke Trading Co., LTD China» подати заявку на отримання форми А для них від імені їхньої компанії.
Надати інші відомості з приводу даної компанії позивач не мав та не має можливості, оскільки жодних договорів позивач з агентською компанією не укладав. Окрім того, суд наголошує на тому, що за приписами ч.2 ст.53 МКУ позивач взагалі не мав обов`язку надавати такі документи, тому доводи відповідача є необґрунтованими.
Більш того, суд вважає, що лист-пояснення постачальника спростовує будь-які можливі підозри контролюючого органу, тому це зауваження не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.
Що стосується копії митної декларації країни відправлення з перекладом та заявки до договору транспортного експедирування, про відсутність яких позивач зазначив у першому повідомленні, то ці документи були надані позивачем разом із відповіддю №30052019/А від 30.05.2019 року, отже наведені доводи відповідача також не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
Щодо доводів відповідача з приводу пункту 7.1. контракту , яким передбачено, що продавець забезпечує, а покупець отримує ексклюзивні права продажу на товар продавця. Сторони контракту погоджують перелік ексклюзивного товару шляхом підписання двосторонніх додатків до контракту з зображенням (описом, схемою) товару та погодженням асортименту товару з посиланням на нормативно-технічний документ по його виробництву, проте вказаний документ позивачем до митного контролю не надано, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом з письмовими поясненнями було надано відповідачу додаткову угоду №2 від 01.02.2019 до контракту №18ХВ-М001 від 11.04.2018, якою змінено зазначений митний органом пункт контракту. Відповідно до даної угоди, сторонами внесені зміни до пункту 7 контракту та його викладено в наступній редакції: мовою оригіналу: «Применяя эксклюзивные права продажи, Покупатель берет на себя обязательство проводить мероприятия по продвижению и популяризации в Украине знаков для товаров и услуг, под которыми поставляются товары по настоящему контракту. Применяя эксклюзивные права продажи Продавец добровольно признает и подтверджает, что товар, поставляемый по контракту, в отношении сторон имеет статус эксклюзивного образца и не будет производится как для собственных нужд, так и по заказу для третьих лиц. В связи с этим, производство и распространение в Украине и других странах Продавцом товара, подобного, схожего, сравнимого с товаром, являющимся объектом этого контракт запрещено».
Ці пояснення були надані разом із примірником додаткової угоди з відповіддю від 30.05.2019 року №30052019/А на повідомлення №1 до ЕМД від 28.05.2019 та в повній мірі спростовують вимоги позивача щодо необхідності надання двосторонніх додатків до контракту з зображенням (описом, схемою) товару та погодженням асортименту товару з посиланням на нормативно-технічний документ по його виробництву.
З приводу доводів відповідача про відсутність у наданих рахунках експедитора відомостей щодо місця понесення витрат, що унеможливило підтвердження повноти включення до заявленого рівня митної вартості витрат, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач з цього питання надав лист ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 року з поясненнями, що навантажувально-розвантажувальні роботи вартістю 8437,82 грн. були проведені на митній території України, що, на думку суду, є належним підтвердженням повноти включення до заявленого рівня митної вартості витрат.
З приводу документів, підтверджуючих оплату за транспортно-експедиційні послуги, на відсутність яких відповідач посилається у першому повідомленні та у спірному рішенні, позивач у письмових поясненнях від 30.05.2019 року зауважив, що документи, які на думку митного органу не були надані, фізично надати не можливо, оскільки строк для сплати рахунків експедитора згідно умов договору ще не настав, отже вимога контролюючого органу є надуманою та передчасною. Позивачем також було зазначено, що відповідно до п.3.1 Договору транспортного експедирування замовник здійснює оплату послуг експедитора протягом 30 календарних днів з дати прибуття судна в морський торговельний порт, оскільки судно прибуло в порт 20 травня 2019 року, тож строк оплати даних рахунків на момент декларування товару ще не настав.
30.05.2018 року державним інспектором митниці було складено та направлено декларанту повідомлення №2, в якому митний орган зазначив, що:
- додатково надана митна декларація країни відправлення містить посилання на товаротранспортний документ №588963314, відомості про який не заявлялись до митного оформлення та не надано до митного контролю;
- враховуючи відсутність відомостей щодо періоду здійснення транспортування контейнеру/відомостей щодо замовника транспортування/посилань на реквізити транспортних перевізних документів, унеможливлено ідентифікацію відомостей, наведених у листі ТОВ «ТГЛ Україна» з перевезенням оцінюваної партії товару;
- наданий «NINGBO XINBEI IMPORT AND EXPORT CO., LTD.» лист не містить документально підтверджених даних, що підтверджують наявність договірних відносин між постачальником та компанією «Dongguan city Mixingke Trading Co LTD.», яка здійснила подання заявки на отримання сертифікату про походження форми А;
- листом ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 року зазначено про здійснення оплати протягом 30 днів з дати прибуття судна в порт, проте надані до митного оформлення рахунки експедитора містять відмітки щодо кінцевого терміну їх оплати - до 24.05.2019.
З огляду на зазначені розбіжності, позивачу запропоновано надати додаткові документи.
На зазначене повідомлення позивачем було надано відповідь №04.06.2019/А від 04.06.2019, в якій позивач зазначив про неправомірність дій митного органу в частині витребування документів без обґрунтованих пояснень щодо кожного з них. Також позивач разом із відповіддю від 04.06.2019 року, надав додаткові документи, а саме:
- лінійний коносамент №588963317, номер якого вказаний в митній декларації країни відправлення;
Отже, товаротранспортний документ №588963314 про відсутність якого було зазначено митницею у повідомленні №2 надано разом з відповіддю позивача, що свідчить про усунення позивачем наведеної розбіжності, тому вона не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.
Доводи відповідача щодо унеможливлення ідентифікації відомостей, наведених у листі ТОВ «ТГЛ Україна» з перевезенням оцінюваної партії товару та відсутності документально підтверджених даних щодо договірних відносин між постачальником та компанією «Dongguan city Mixingke Trading Co LTD.», яка здійснила подання заявки на отримання сертифікату про походження форми А, суд вважає необґрунтованими та безпідставними з огляду на обставини, які були викладені вище з цього питання.
Щодо доводів відповідача про те, що листом ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 року зазначено про здійснення оплати протягом 30 днів з дати прибуття судна в порт, проте надані до митного оформлення рахунки експедитора містять відмітки щодо кінцевого терміну їх оплати - до 24.05.2019, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З наданого ТОВ «ТГЛ Україна» листа від 31.05.2019 року вбачається, що згідно з п.3.1 Договору №22112018 від 22.11.2018 року, сторони погодили, що послуги експедитора сплачуються протягом 30 календарних днів з дати прибуття судна в Одеський/Южний/Чорноморський морський торгівельний порт з переказом грошових коштів на розрахунковий рахунок експедитора на підставі виставленого експедитором рахунку та цих умов сторони не змінювали. Також експедитором надано пояснення, що в рахунках вислів «Рахунок дійсний до сплати до 24.05.2019» мається на увазі, що сам рахунок діє для сплати до цієї дати, у розумінні правильності банківських реквізитів, у зв`язку з чим були надані оновлені рахунки з вірним строком дії. Окрім того, у листі ТОВ «ТГЛ Україна» звертає увагу на те, що рахунок на оплату не може змінювати умови договору.
Суд вважає, що надані у листі ТОВ «ТГЛ Україна» від 31.05.2019 року пояснення в повній мірі підтверджують доводи позивача з приводу відсутності факту оплати експедиторських послуг на момент подання митної декларації, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для витребування відповідних документів про їх сплату.
04.06.2019 року державним інспектором митниці було складено та направлено декларанту повідомлення №3, в якому інспектор вважає порушенням той факт, що рахунки, які були надані декларантом з попередньою відповіддю містять відомості про термін оплати - до 19.06.2019, а тому до митного оформлення надано дві копії розрахунків, що містять однакові реквізити та різні відомості щодо умов оплати. Також зазначив, що наданий до митного контролю коносамент №MAEU588963317 містить посилання на відправника - компанію Qifeng International Logistics (Shanghai) Co., LTD, відомості про яку до митного контролю не заявлялись.
На зазначене повідомлення позивачем було надано відповідь №06.06.2019/А від 06.06.2019, в якій позивач зазначив про неправомірність дій митного органу в частині витребування додаткових документів та зауважив, що ним були надані всі передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України документи для підтвердження митної вартості за ціною договору.
З приводу першого твердження інспектора позивачем було повторно зазначено про лист експедитора від 31.05.2019 року з роз`ясненнями, згідно яких в рахунках під фразою «дійсний до сплати до...» мається на увазі строк дії рахунку в розумінні правильності банківських реквізитів. При цьому, рахунок на оплату не може змінювати й не змінює умов договору №22112018 від 22 листопада 2018 року.
Суд в повній мірі погоджується з доводами позивача з цього питання та вважає, що рахунок на оплату не може змінювати й не змінює умов договору, а надані письмові пояснення експедитора належним чином підтверджують відсутність факту оплати експедиторських послуг на момент подання митної декларації, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для витребування відповідних документів про їх сплату.
Окрім того, Верховний Суд щодо умов оплати висловив наступну правову позицію, яка викладена у постанові від 11.04.2018 року по справі №804/4680/16, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
При цьому, суд не вважає порушенням той факт, що до митного оформлення надано дві копії розрахунків, що містять однакові реквізити та різні відомості щодо умов оплати, оскільки письмовими поясненнями експедитора надано обґрунтовані роз`яснення з цього питання.
Щодо другого твердження митного органу позивачем були надані пояснення, що згідно комерційної практики в домашньому коносаменті (в цьому випадку коносамент номер №MRFB 19041302) вказуються відправник і отримувач вантажу у відповідних графах, в лінійному коносаменті (в даному випадку коносамент 588963317) можуть вказуватись і вказуються експедитор відправника і експедитор отримувача вантажу.
Суд вважає таке пояснення позивача обґрунтованим та не вбачає підстав для коригування митної вартості товарів, з огляду на цю розбіжність.
До відповіді №06.06.2019/А від 06.06.2019, позивачем також були надані такі додаткові документи:
- висновок експерта Торгово-промислової палати №ГО - 1307 від 05 червня 2019 року щодо ринкової вартості продукції;
- бухгалтерська довідка №3;
- оборотно-сальдова відомість по рахунку 3712 за 01.01.2019 - 05.05.2019 з контрагентом «NINGEO XINBEI IMPORT AND EXPORT CO., LTD.».
06.06.2019 року інспектором митного органу було складено та направлено позивачу повідомлення №4, в якому відповідач зазначає, що висновок ТПП не є ґрунтовним підтвердженням заявленої митної вартості товарів, крім того повідомлено, що строк надання додаткових документів спливає 08.06.2019 року.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості від 10.06.2019 року №UA110000/2019/500075/2.
Суд вважає за необхідне зазначити, що передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ.
Суд вважає, що надані ТОВ «ТГ «ТНП» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), виявлені відповідачем розбіжності та неточності були усунуті позивачем в повному обсязі додатковими документами та письмовими поясненнями, які надавались у відповідь на повідомлення митного органу, а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за резервним методом.
Окрім того, як вбачається з оскаржуваного рішення митниці, в ньому міститься посилання лише на раніше оформлену митну декларацію і не проведено детальне дослідження цієї декларації з доданими до неї документами. В графі 33 спірного рішення зазначено лише номер митної декларації за якою раніше здійснювалось митне оформлення товарів, дата її складання, назва задекларованого товару, яка є відмінною від товару, який було поставлено на адресу позивача, сума митної вартості за 1 одиницю товару. При цьому, відповідачем не зазначені загальна кількість партії товару у штуках та розрахунок митної вартості, не наведені технічні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась виходячи з його характеристик.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 року по справі №815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
У постанові від 29.01.2019 року по справі № 815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Слід зазначити, що посилання Товариства на рішення у справі №160/3921/19 від 16.07.2019 року, яким на думку позивача визнано протиправними дії Дніпропетровської митниці ДФС за аналогічних обставин, а отже факти встановлені під час розгляду зазначеної справи можуть бути враховані судом при розгляді цього позову, суд вважає недоречними та помилковими, оскільки як встановлено судом, у справі №160/3921/19 спірні рішення та картка відмови були прийняті на підставі інших розбіжностей та з інших підстав, також до розмитнення надавались інші документи, експедиторські послуги надавала інша юридична особа на підставі іншого договору. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що рішення у справі №160/3921/19 від 16.07.2019 року не має ніякого відношення до розгляду справи №160/9568/19, а тому наведені доводи позивача відхиляє.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії з метою повернення надмірно сплачених податку на додану вартість та ввізного мита, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
За правилами ч. 5 ст. 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.
Згідно з ч. 6 ст. 301 Митного кодексу України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Відповідно до п. п. 43.1 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643, визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби та структурного підрозділу ДФС.
Відповідно до п. 1 розд. III зазначеного Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Отже, підставою для повернення Казначейством помилково та/або надміру сплачених сум митних та інших платежів є висновок митного органу про повернення з державного бюджету таких сум. Водночас, відмова може надсилатися заявнику виключно у випадках: невиконання вимог п. 3 розд. ІІІ Порядку №643; надання недостовірних даних; наявності податкового боргу.
Позивачем не надано доказів звернення до митниці із відповідною заявою (у встановлений строк та у письмовому вигляді) разом із документами, що підтверджують суму надміру сплачених платежів, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про покладання на відповідача зобов`язання прийняти висновок про повернення позивачу з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого податку на додану вартість та ввізного мита, оскільки вона є передчасно заявленою.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Водночас, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірних рішення про коригування заявленої митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність оскаржених рішення та картки відмови, що свідчить про наявності підстав для задоволення позову у цій частині.
В свою чергу вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні щодо повернення надмірно сплаченого мита (подати для виконання висновок про повернення надмірно сплачених податку на додану вартість та ввізного мита) є передчасною, оскільки позивачем не надано доказів звернення до митниці із відповідною заявою (у встановлений строк та у письмовому вигляді) разом з документами, що підтверджують суму надміру сплачених платежів, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП», суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь позивача частину сплаченого ним судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 2/3 від 5763, 00 грн. = 3842, 00 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 19 лютого 2020 р.

Суддя О.М. Неклеса