Справа № 320/3477/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3477/19 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів:Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.
за участю секретаря:Закревської І.Л.,
позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Овчаренко Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у Київській області, звернулось з позовом до суду, в якому просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь державного бюджету 111000,00 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача податкового боргу в розмірі 111000 грн. перед державним бюджетом, який виник внаслідок несплати останнім узгоджених сум грошових зобов`язань по фінансовим санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну. Факти порушень були підставою для застосування фінансових санкцій (штрафів) зафіксовані у ході проведених перевірок в період 2017-2018 років. Винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення не оскаржувались відповідачем в судовому порядку, вказана сума грошового зобов`язання у добровільному порядку не сплачена та є узгодженою, а тому підлягає стягненню на підставі статті 87 Податкового кодексу України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач правом на адміністративне та судове врегулювання донарахованих йому сум грошових зобов`язань, не скористався, а тому був зобов`язаний сплатити визначені податковим органом суми узгодженого податкового боргу в добровільному порядку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані неправомірністю податкових повідомлень-рішень, на підставі яких здійснюється стягнення у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні 12 лютого 2020 року колегія суддів постановила ухвалу про заміну процесуального правонаступника шляхом заміни позивача у справі (Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області) його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ГУ ДФС у Київській області протягом 2017-2018 років проведено ряд наступних фактичних перевірок у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 :

- на підставі акта фактичної перевірки від 16 червня 2017 року № 271/10-36-40/НОМЕР_1 винесені податкові повідомлення-рішення від 09 серпня 2017 року: - № про застосування фінансових санкцій на суму 10000 грн.; - № про застосування фінансових санкцій на суму 17000 грн.; - № про застосування фінансових санкцій на суму 17000 грн.;

- на підставі акта перевірки від 13 липня 2017 року № 1822/1000/14/НОМЕР_1 винесено податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2019 року № про застосування фінансових санкцій на суму 10000 грн.;

- на підставі акта перевірки від 30 березня 2018 року № 131/10-36-40/НОМЕР_1 винесені податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2018 року: - № про застосування фінансових санкцій на суму 10000 грн.; - № про застосування фінансових санкцій на суму 17000 грн.; - № про застосування фінансових санкцій на суму 10000 грн.;

- на підставі акта перевірки від 04 червня 2018 року № 241/10-36-40/НОМЕР_1 винесені податкові повідомлення-рішення від 04 липня 2018 року: № про застосування фінансових санкцій на суму 10000 грн.; - № про застосування фінансових санкцій на суму 10000 грн.

Вищевказані податкове повідомлення-рішення були направлені засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, однак листи були повернуті на адресу інспекції у відповідності до довідки Ф.20 з відміткою - «за закінченням терміну зберігання».

Податковим органом сформована податкова вимога 26 вересня 2018 року № 131273-53, яка була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана ним - 09 жовтня 2018 року.

Оскільки, відповідачем сума визначеного податковим органом грошового зобов`язання не була сплачена, останній звернувся за її стягненням до суду.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Кодексу платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу вимог підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 58.3 цієї статті податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду, що податкове повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються врученими відповідачу.

Колегія суддів також погоджується, що несплачена відповідачем сума, визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання, набула статусу податкового боргу. Якщо рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг не було скасовано і є чинним, грошові зобов`язання вважаються узгодженими.

Колегія суддів окремо звертає увагу на те, що у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини не стосовно законності податкового повідомлення-рішення на підставі якого здійснюється стягнення, а які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Отже, з урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, вбачається наявність законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості 111000,00 грн.

Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 травня 2019 року у справі №807/2011/16.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2020 року.
Головуючий суддя:Л.Т. Черпіцька
Судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків