Справа № 140/3451/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/3451/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЛ КАР" до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛЛ КАР" (далі - ТзОВ "ОЛЛ КАР", товариство) звернулось із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, контролюючий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень від 24 жовтня 2019 року № , № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач провів документальну невиїзна перевірка ТзОВ "ОЛЛ КАР" дотримання вимог законодавства України в частині перевірки повноти нарахування та сплати митних платежів при здійсненні митного оформлення за митними деклараціями №UA205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року, №UA205090/2017/063027 від 28 грудня 2017 року. Унаслідок проведеної перевірки встановлено порушення товариством митного та податкового законодавства, а саме в частині заниження податкових зобов`язань, які підлягають сплаті до бюджету щодо сплати ввізного мита та податку на додану вартість із ввезеного на митну територію України товару. За результатами проведеної перевірки складено відповідний акт, на підставі якого прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає оскаржені податкові повідомлення-рішення протиправними з огляду на те, що висновки контролюючого органу про заниження митної вартості увезених товарів (транспортних засобів), сформовані на підставі інформації, отриманої від компетентних органів Республіки Литва, є безпідставними і необґрунтованими. Так, перевіркою установлено, що задекларовані товари - транспортні засоби придбані ТОВ "ОЛЛ КАР" у резидента Литовської республіки UAB "AUTODALYS GREITAI" на підставі контракту на поставку автомобілів, а також на підставі інвойсів. Жодних фактів, які могли б поставити під сумнів достовірність документів, поданих на митницю при оформленні товару в акті перевірки не визначено. При проведенні перевірки інспекторами було покладено в основу акту невідповідність ціни товару в країні експорту та ціни країни імпорту. Проте, як слідує з інформації, на яку посилається відповідач за даними органів Литовської Республіки експорт автомобілів здійснювали фізичні особи резиденти України, а купівля позивачем цих товарів здійснена у фірми UAB "AUTODALYS GREITAI" на підставі договірної ціни.

Відтак, наявність такої інформації митних органів Литовської Республіки про продаж автомобілів іншим продавцем товару резиденту України чи іншої фізичної особи не може бути беззаперечним доказом вини ТзОВ "ОЛЛ КАР" у вчиненні дій, які спрямовані на заниження податкових зобов`язань чи сплати митних платежів, оскільки ця інформація та документи, на які посилається відповідач, не виключають можливості переходу прав на автомобілі від фізичної особи до інших осіб, в т.ч. до продавця, який зазначений в поданих до митного оформлення документів.

Посилання відповідача на документи, які містять відмінні дані від тих, що були подані до митного оформлення, можуть стосуватися факту ймовірної підробки документів, проте це не може бути беззаперечним доказом вини позивача, оскільки достовірність поданих уповноваженою особою ТзОВ "ОЛЛ КАР" документів до митного оформлення не спростована належними доказами у справі, а відтак, усі сумніви тлумачаться на користь особи, яку звинувачують у вчиненні неправомірних дій.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24 жовтня 2019 року № , № .

Відповідач у відзиві на позов № 1857/03-20-08-02-07 від 28 грудня 2019 року його вимог не визнав (арк. спр. 51-54). Вказав, що у ході проведення документальної невиїзної перевірки було використано інформацію митного органу Литовської республіки та встановлено, що вартість товару (транспортних засобів), поданих до митного оформлення є нижчою, ніж задекларована в країні відправлення - Литовській Республіці, що вплинуло на рівень оподаткування таких товарів, який підлягав перевірці, у зв`язку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями було правомірно донараховано грошові зобов`язання з ПДВ та ввізного мита.

Митний орган Литовської Республіки звернувся до ДФС України з питанням надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів марки «RENAULT», модель «MASTER» (номери кузовів - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ).

Так, в ході проведення аналізу електронних копій митних декларацій встановлено факт оформлення ТзОВ "ОЛЛ КАР" автомобіля вантажного вживаного, призначеного для перевезення вантажів по дорогах загального користування, марки RENAULT, моделі MASTER, 2013 року виготовлення; номер кузова НОМЕР_1 … за митною декларацією №UA205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року. При цьому, за митною декларацією Литовської Республіки №18LTКC0100EK0179АО від 04 квітня 2018 року установлено ідентичність транспортного засобу. При хронологічному порівнянні подій продажу, оформлення експорту в Литовської Республіки та імпорту товару в Україні встановлено, що ці події відбувалися одночасно, проте ціна товару від фірми UAB AUTODALYS GREITAI для продажу в Україну на користь ТзОВ «ОЛЛ КАР» становила 2 800 євро. Разом з тим, 04 квітня 2018 року товар продано в Литовській Республіці та задекларовано на експорт в Україну (експортна декларація №18LTKC0100EK0179A0) за ціною 7 189 євро. Відомостей про значні пошкодження, псування, тощо ТЗ, які б підтверджували втрату товаром своєї вартості від дати продажу/експорту в Литовській Республіці та дати купівлі/імпорту в Україні позивачем не надано.

Також, в межах проведеної перевірки установлено факт оформлення ТзОВ "ОЛЛ КАР" автомобіля вантажного, вживаного, призначеного для перевезення вантажів по дорогах загального користування, марки RENAULT, моделі MASTER, 2013 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_2 … за митною декларацією №UA205090/2017/063027 від 28 грудня 2017 року. При цьому, за митною декларацією Литовської Республіки №17LTКR01000EK103473 від 22 грудня 2017 року установлено ідентичність транспортного засобу. При хронологічному порівнянні подій продажу, оформлення експорту в Литовської Республіки та імпорту товару в Україні встановлено, що ці події відбувалися одночасно, проте ціна товару від фірми UAB AUTODALYS GREITAI для продажу в Україну на користь ТзОВ «ОЛЛ КАР» становила 2 500 євро. Разом з тим, 22 грудня 2017 року товар продано в Литовській Республіці та задекларовано на експорт в Україну (експортна декларація №17LTКR01000EK103473) за ціною 9 429 євро. Відомостей про значні пошкодження, псування, тощо ТЗ, які б підтверджували втрату товаром своєї вартості від дати продажу/експорту в Литовській Республіці та дати купівлі/імпорту в Україні позивачем не надано.

З отриманих відомостей випливає, що при митному оформленні транспортних засобів їх вартісні показники в Україні були задекларовані недостовірно. Вартість ТЗ згідно із інвойсами значно нижча, аніж задекларовані в країні відправлення - Литві до країни призначення - України.

Щодо наданих разом з позовом документів, що підтверджують, на думку позивача, факт відчуження товару (купівлю-продаж) від компанії UAB "AUTODALYS GREITAI" до ТОВ "ОЛЛ КАР", зазначає, що до них не надано акт-приймання передачі, підтверджень факту оплати. Відповідний інвойс від імені компанії UAB "AUTODALYS GREITAI" підписаний невідомою особою.

Представник відповідача зазначив, що шляхом напрацювання численних договорів та інших документів і подання їх до митного оформлення, позивач намагається занизити базу оподаткування (приховати фактичну вартість), оскільки неможливо з огляду на стислі строки митного оформлення, перевірити достовірність заявлених декларантом даних.

Керуючись наведеним, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1).

Ухвалами суду від 06 лютого 2020 року у даній справі відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін; замінено відповідача - Головне управління ДФС у Волинській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Волинській області (арк. спр. 64-66).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

У період із 27 вересня по 03 жовтня 2019 року, на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області № 3041 від 24 вересня 2019 року, фахівець ГУ ДФС у Волинській області провів документальну невиїзну перевірку ТзОВ "ОЛЛ КАР" на предмет дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при здійсненні митного оформленні товару за митними деклараціями (далі - МД) № №UA205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року, №UA205090/2017/063027 від 28 грудня 2017 року, за результатами якої складено акт № 17556/14-08/40874203 від 04 жовтня 2019 року (арк. спр. 9-14).

Відповідно до висновків вказаного акта, документальною перевіркою установлено порушення: частини першої статті 49, пункту 2 частини другої статті 52, частини першої статті 257, частини першої статті 295 Митного кодексу України (далі - МК України); пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у результаті чого занижено податкове зобов`язання за МД № №UA205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року, МД №UA205090/2017/063027 від 28 грудня 2017 року на загальну суму 100 569 грн 98 коп., з яких: 31 428 грн 12 коп. ввізного мита, 69 141 грн 86 коп. податку на додану вартість із увезених на митну територію України товарів.

На підставі акта від 04 жовтня 2019 року контролюючий орган прийняв податкові повідомлення рішення від 24 жовтня 2019 року № , яким ТзОВ "ОЛЛ КАР" збільшено суму грошового зобов`язання по миту на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 47 142 грн 17 коп. (з яких: 31 428 грн 11 коп. за податковим зобов`язанням, 15 714 грн 06 коп. за штрафними санкціями); № , яким ТзОВ "ОЛЛ КАР" збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ із ввезених на територію України товарів на 103 720 грн 79 коп. (з яких: 69 141 грн 86 коп. за податковим зобов`язанням, 34 570 грн 93 коп. за штрафними санкціями) (арк. спр. 15, 16).

Так, актом перевірки № 17556/14-08/40874203 від 04 жовтня 2019 року установлено, що ТзОВ "ОЛЛ КАР" за МД №205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року ввезло товар «Автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування; марка - «RENAULT», модель - «MASTER», календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2013, номер кузова - НОМЕР_1 …»; відправник/експортер товару - компанія UAB "AUTODALYS GREITAI"; одержувач товару - ТзОВ "ОЛЛ КАР"; фактурна вартість товару - 2 800 EUR (на дату оформлення МД - 89 898 грн 62 коп.)

Відповідно до експортної декларації Литовської Республіки №18LTKC0100EK0179A0 від 04 квітня 2018 року з країни був експортований товар «Автомобіль марки - RENAULT, модель - MASTER, рік виготовлення - 2013, номер кузова - НОМЕР_1 …», відправник - UAB «GELGOTOS TRANSPORTAS», одержувач - ОСОБА_1 , країна призначення - Україна; відповідно до рахунку фактури від 04 квітня 2018 року вартість автомобіля - 7 189 євро (по курсу на дату оформлення вказаної МД - 230 814 грн 70 коп.)

У результаті порівняння та співставлення відомостей із документів, отриманих від митного органу Литовської Республіки, що стосуються експорту товару з території іноземної держави та митної декларації типу ІМ 40ДЕ і супровідних документів до неї, оформленою Волинською митницею ДФС, встановлено повну ідентичність транспортного засобу, поставленого на користь ТзОВ «ОЛЛ КАР» і товару за МД №18LTKC0100EK0179A0 від 04 квітня 2018 року (отримувач - ОСОБА_1).

Отже, за опрацюванням та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки (зокрема, МД №18LTKC0100EK0179A0 від 04 квітня 2018 року), та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за МД №205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 135 457 грн 95 коп. та, відповідно, заниження митних платежів на 43 346 грн 54 коп. (з яких: 13 545 грн 79 коп. ввізного мита, 29 800 грн 75 коп. - ПДВ).

Також, актом перевірки № 17556/14-08/40874203 від 04 жовтня 2019 року установлено, що ТзОВ "ОЛЛ КАР" за МД №205090/2018/063027 від 28 грудня 2017 року ввезло товар «Автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування; марка - «RENAULT», модель - «MASTER», календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2013, номер кузова - НОМЕР_2 …»; відправник/експортер товару - компанія UAB "AUTODALYS GREITAI"; одержувач товару - ТзОВ "ОЛЛ КАР"; фактурна вартість товару - 2 500 євро (на дату оформлення МД - 134 641 грн 04 коп.)

Відповідно до експортної декларації Литовської Республіки №17LTKR1000EK103473 від 22 грудня 2017 року з країни був експортований товар «Автомобіль марки - RENAULT, модель - MASTER, рік виготовлення - 2013, номер кузова - НОМЕР_2 …», відправник - UAB «GELGOTOS TRANSPORTAS», одержувач - ОСОБА_2 , країна призначення - Україна; відповідно до рахунку фактури від 22 грудня 2017 року вартість автомобіля - 9 429 євро (по курсу на дату оформлення вказаної МД - 313 464 грн 28 коп.).

У результаті порівняння та співставлення відомостей із документів, отриманих від митного органу Литовської Республіки, що стосуються експорту товару з території іноземної держави та митної декларації типу ІМ 40ДЕ і супровідних документів до неї, оформленою Волинською митницею ДФС, встановлено повну ідентичність транспортного засобу, поставленого на користь ТзОВ «ОЛЛ КАР» і товару за МД №17LTKR1000EK103473 від 22 грудня 2017 року (отримувач - ОСОБА_2 ).

Отже, за опрацюванням та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки (зокрема, №17LTKR1000EK103473 від 22 грудня 2017 року), та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за МД №205090/2018/063027 від 28 грудня 2017 року, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 178 823 грн 24 коп. та, відповідно, заниження митних платежів на 57 223 грн 44 коп. (з яких: 17 882 грн 32 коп. ввізного мита, 39 341 грн 11 коп. - ПДВ).

Таким чином, в ході перевірки встановлено факт недостовірного декларування митної вартості при ввезенні на митну територію України вказаних транспортних засобів за зазначеними МД, в результаті чого відповідачем зроблено висновок, що позивачем занижено податкові зобов`язання по сплаті до бюджету митних платежів на загальну суму 100 569 грн 97 коп., з яких 31 428 грн 11 коп. ввізного мита, 69 141 грн 86 коп. ПДВ.

Позивач, непогоджуючись із такими висновками контролюючого органу, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно із частиною першою статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом 2 частини другої статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, згідно з пунктом 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Проаналізувавши вищезазначені положення митного законодавства, суд дійшов висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

Згідно із статтею 352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

За результатами дослідження документів, наданих митними органами Литовської Республіки, суд погоджується із доводами ГУ ДПС у Волинській області, що автомобілі, ввезені за митними деклараціями №UA205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року, №UA205090/2017/063027 від 28 грудня 2017 року можна однозначно ідентифікувати як такі, що були оформлені за митними деклараціями Литовської Республіки №18LTKC0100EK0179A0 від 04 квітня 2018 року, №17LTKR1000EK103473 від 22 грудня 2017 року.

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно із інформацією митних органів Литовської Республіки було розпочато оформлення митних формальностей щодо автомобіля марки «RENAULT», модель «MASTER», номер кузова НОМЕР_1 , відповідно до експортної митної декларації для його поставки іноземною компанією UAB «GELGOTOS TRANSPORTAS» (ALEKSANDRAVO K., 68100 MARIJAMPOLES SAV. LT) на користь фізичної особи - громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); автомобіля марки «RENAULT», модель «MASTER», номер кузова НОМЕР_2 , відповідно до експортної митної декларації для його поставки іноземною компанією UAB «GELGOTOS TRANSPORTAS» (ALEKSANDRAVO K., 68100 MARIJAMPOLES SAV. LT) на користь фізичної особи - громадянина України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ). Водночас, суд звертає увагу, що доказів завершення процедури експорту на підставі декларацій №18LTKC0100EK0179A0 від 04 квітня 2018 року, №17LTKR1000EK103473 від 22 грудня 2017 року відповідач суду не надав.

Таким чином, доказів завершення експортно-імпортної операції із поставки ТЗ марки «RENAULT», модель «MASTER», номер кузова НОМЕР_1 , НОМЕР_2, вартістю 7 189 євро, 9 429 євро відповідно на користь фізичних осіб громадян України суд, під час розгляду даного спору, не отримав.

Разом із тим, як установлено судом на підставі митних декларацій №UA205090/2018/026799 від 12 квітня 2018 року, №UA205090/2017/063027 від 28 грудня 2017 року, позивач ці ж автомобілі придбав у UAB "AUTODALYS GREITAI" на підставі комерційних інвойсів та контракту за ціною 2 500 євро, 2 800 євро відповідно.

При увезені на територію України автомобілів ТзОВ "ОЛЛ КАР" були здійснені усі митні формальності. При цьому, відповідач не заперечує того, що за результатами перевірок відповідності поданих позивачем митних декларацій даним супровідних документів, які були надані до митного оформлення, у частині кількості, вартості, валюти зовнішньоекономічної операції, умов поставки розбіжностей не встановлено. Крім того, при митному оформленні ТЗ рішення про коригування митної вартості митним органом не приймалося, додаткові дослідження поданих декларантом документів податковим та митним органами не проводилися. Відтак, висновки відповідача фактично здійснені лише на підставі припущення про фіктивність поданих позивачем документів, що стосуються вартості розмитнених транспортних засобів. Однак відповідач не встановив такого факту.

Суд також акцентує, що відповідач не надав доказів притягнення до відповідальності позивача за порушення митних правил на підставі статті 485 Митного кодексу України(за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру) під час проведення вказаних митних оформлень товарів.

Оцінюючи обставини справи, суд виходить із того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортних засобів і сплачено суми митних платежів на підставі первинних реєстраційних документів та інвойсів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур. Рішення про коригування митної вартості митним органом не приймалося. Додаткових досліджень податковими та митними органами не проводилося, а інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, стосувалася факту ймовірної підробки документів.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями, серед іншого, є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність або недоведеність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за таке правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд уважає помилковим посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 803/1420/17, в межах якої суд досліджував розбіжності у класифікації товарів за УКТЗЕД (що фактично спричинило збільшення митної вартості); від 15 травня 2018 року у справі № 817/1202/17, оскільки у вказаній справі обставини не відповідають тим, які установлені в межах цього судового розгляду (особа придбала транспортний засіб у фірми нерезидента та ввозила цей же ТЗ на територію України, задекларувавши нижчу митну вартість, аніж та, яка зазначена у розрахункових документах при покупці товару).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оскаржуються податкові повідомлення-рішення про збільшення грошових зобов`язань товариства, прийняті відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи постановлені вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Волинській області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Волинській області, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 24 жовтня 2019 року № , № , діяло протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі рішення.

Таким чином, суд уважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів повноти податкового правопорушення, а його відсутність у спірних правовідносинах доводить протиправність спірних податкових повідомлень-рішень та відповідає меті адміністративного судочинства при вирішенні спорів цієї категорії. Також акцентує, що отримана інформація від митних органів Литовської Республіки має орієнтуюче значення.

Вказана позиція узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 817/1107/17.

Враховуючи викладене, на думку суду, у податкового органу не було достатньо правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь ТзОВ "ОЛЛ КАР" слід стягнути судовий збір у сумі 2 262 грн 94 коп. (із розрахунку позовних вимог майнового характеру (47 142 грн 17 коп. + 103 720 грн 79 коп.) х 1,5%).

Щодо відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу уцілому, оскільки позивач не надав усіх необхідних документів на підтвердження суми таких витрат (арк. спр. 53-54).

Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження обумовленої суми гонорару на правову допомогу адвоката, позивачем надані наступні докази:

- договір про надання правової допомоги від 02 травня 2019 року № 13, укладений між адвокатом Осадовським Р.Е. і ТзОВ «ОЛЛ КАР», та додаткову угоду до нього від 04 листопада 2019 року, ордер серії АС № 1001864 від 24 листопада 2019 року (арк. спр. 28, 29, 32);

- детальний опис виконаних робіт (арк. спр. 30);

- квитанцію від 25 листопада 2019 року (арк. спр. 31).

Відповідно до пункту 3.1. договору про надання правової допомоги від 02 травня 2019 року № 13 за правову допомогу, передбачену у пункті 1.2 цього договору, замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі та на умовах, визначених у додатках до цього договору, які є невід`ємною його частиною. Як визначено пунктом 4.1. договору розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами у додатках до цього договору.

Додатковою угодою від 04 листопада 2019 року до договору про надання правової допомоги № 13 від 02 травня 2019 року сторони погодили, що розмір гонорару відповідно до пункту 3.1 основного договору за супровід справи у адміністративному суді із приводу оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Волинській області від 24 жовтня 2019 року № , № , становить 3 000 грн.

Сплата гонорару здійснюється у день підписання додаткової угоди, але не пізніше дати прийняття рішення судом першої інстанції (пункт 2 додаткової угоди).

У детальному описі робіт за договором про надання правової допомоги № 13 від 02 травня 2019 року вказано, що вартість послуг становить 3 000 грн. У суму гонорару включено: проведення аналізу документів та вивчення ситуації на підприємстві з приводу оскаржених рішень (6 год.); консультації, пов`язані із розглядом справи та опрацювання нормативної бази, що регулює відносини у сфері даної категорії платників, опрацювання законодавства, що регулює діяльність ЗЕД на даному підприємстві (6 год.); опрацювання документів, пов`язаних із митним оформленням товарів за митними деклараціями, що виступили предметом перевірки податковим органом (4 год.); складання позовної заяви та виготовлення додатків до неї (8 год.); складення процесуальних документів (2 год.); представництво інтересів у суді першої інстанції (як правило 3 засідання, 8 год.); підготовка процесуальних документів для отримання рішення та його виконання у разі задоволення позову (2 год.); у разі задоволення позову, супровід виконання рішення суду щодо виключення штрафних санкцій із картки платника у ДФС, проведення дій, спрямованих на скасування санкцій, які нараховані ДФС за прострочення сплати грошового зобов`язання, повернення судових витрат; підготовка процесуальних документів для виконання рішення суду, зокрема заяв до органів казначейства (8 год.). Усього - 44 години.

Оплату отриманих послуг у сумі 3 000 грн ТзОВ «ОЛЛ КАР» здійснило на підставі квитанції від 25 листопада 2019 року.

Суд звертає увагу на те, що судові витрати - це затрати, що були понесені стороною у зв`язку з розглядом і вирішенням адміністративним судом публічно-правового спору. Проведення аналізу документів та вивчення ситуації на підприємстві з приводу оскаржених рішень; консультації, пов`язані із розглядом справи та опрацювання нормативної бази, що регулює відносини у сфері даної категорії платників, опрацювання законодавства, що регулює діяльність ЗЕД на даному підприємстві; опрацювання документів, пов`язаних із митним оформленням товарів за митними деклараціями, що виступили предметом перевірки податковим органом включається до витрат пов`язаних з підготовкою, складанням, оформленням адміністративного позову. Також суд акцентує, що дана адміністративна справа розглянута у письмовому провадженні без проведення судових засідань, тому включення у суму гонорару витрат на «представництво інтересів у суді першої інстанції (як правило 3 засідання, 8 год.)» є безпідставним. Окрім того, підготовка процесуальних документів для отримання рішення та його виконання у разі задоволення позову; у разі задоволення позову, супровід виконання рішення суду щодо виключення штрафних санкцій із картки платника у ДФС, проведення дій, спрямованих на скасування санкцій, які нараховані ДФС за прострочення сплати грошового зобов`язання, повернення судових витрат; підготовка процесуальних документів для виконання рішення суду, зокрема заяв до органів казначейства також не є понесеними витратами на професійну правничу допомогу у розумінні частини третьої статті 134 КАС України, оскільки розраховані на вчинення відповідних дій у майбутньому та стосуються можливого виконання судового рішення, а не розгляду і вирішення адміністративним судом публічно-правового спору.

Враховуючи вищезазначене, співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 1 000 грн. При цьому, витрати у сумі 2 000 грн, понесені товариством, відшкодуванню не підлягають.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 262 грн 94 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1 000 грн.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЛ КАР" (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шопена, 22-А/36, ідентифікаційний код юридичної особи 40874203) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 24 жовтня 2019 року, № від 24 жовтня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЛ КАР" 2 262 грн 94 коп. (дві тисячі двісті шістдесят дві грн 94 коп.) витрат, понесених у зв`язку із сплатою судового збору; 1 000 грн (одну тисячу грн) витрати на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2020 року.