Справа № 500/2734/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2734/19

17 лютого 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Тернопільської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій неправомірними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська міська рада (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Дубчак М.З. по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП№60655194 неправомірними;

скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП№60655194.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження ВП№60655194 по примусовому виконанню виконавчого листа №500/1528/19, виданого 14.11.2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Тернопільської міської ради на своєму черговому засіданні розглянути клопотання від 25.02.2019 року та 26.02.2019 року (реєстраційні номери: 402696, 402681, 402683, 402678, 412760, 412761) про надання дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному, за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та прийняти рішення у відповідності до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

В межах вказаного виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2019 року постанову про стягнення виконавчого збору винесено не було, проте прийнято таку 25.11.2019 року, без вчинення заходів примусового виконання рішення суду.

За таких підстав, вважає оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП№60655194 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 27.12.2019 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області подано до суду відзив (а.с.38-41). Заперечуючи проти позову, відповідач послався на безпідставність доводів позивача, оскільки законодавцем встановлений чіткий перелік випадків при яких виконавчий збір не стягується. Водночас, стягнення виконавчого збору здійснюється незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду. При цьому, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи дії.

З огляду на викладене, вважає спірну постанову правомірною, винесеною на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.01.2020 року допущено заміну первісного відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на належного - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)

Представником позивача 17.02.2020 року подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) належним чином повідомлене про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 19.11.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№60655194 (а.с.46) на виконання виконавчого листа №500/1528/19, виданого 14.11.2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Тернопільської міської ради на своєму черговому засіданні розглянути клопотання від 25.02.2019 року та 26.02.2019 року (реєстраційні номери: 402696, 402681, 402683, 402678, 412760, 412761) про надання дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному, за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та прийняти рішення у відповідності до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (а.с.44). Пунктом 2 даної постанови передбачено стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

Про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. в межах виконавчого провадження ВП№60655194 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову 25.11.2019 року (а.с.48).

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 27.11.2019 року надійшла заява боржника про відкладення проведення виконавчих дій, у якій зазначено про звернення до Восьмого апеляційного адміністративного суду про роз`яснення рішення у справі №500/1528/19 (а.с.49-50), за наслідком якої прийнято постанову про відкладення проведення виконавчих дій по ВП№60655194 від 04.12.2019 року в термін до 17.12.2019 року (а.с.52), поновлених після закінчення встановленого терміну.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року у справі №500/1528/19 відмовлено Тернопільській міській раді у роз`ясненні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року у справі №500/1528/19 (а.с.70).

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 18.12.2019 року надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження (а.с.85), з огляду на те, що на пленарному засіданні сорок першої сесії Тернопільської міської ради, котре відбулось 06.12.2019 року, розглядався проект рішення "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 (ОСОБА_1 та інші)", котрий за результатами розгляду було винесено на голосування, що підтверджується витягом із протоколу (а.с.86).

Державним виконавцем, дослідивши подану заяву боржника та матеріали виконавчого провадження ВП№60655194, встановлено, що боржником на пленарне засідання сесії міської ради яке відбулося 06.12.2019 року, винесено питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_4 , щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га. за адресою АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, проте таке рішення по даному питанні боржником не прийняте, та 20.12.2019 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн. (а.с.90) і скеровано вимогу від 20.12.2019 року №4806/03.3.32 (а.с.87-88).

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП№60655194, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесеного на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

У відповідності до ст.1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також, ч.3 ст.40 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Здійснюючи правовий аналіз норм наведеного вище Закону №1404-VІІІ, що регулює питання виконавчого збору, суд зазначає, що таке питання вирішується на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, з одночасним винесенням постанови про стягнення з боржника виконавчого, та якщо виконавчий збір не стягнуто шляхом винесення постанови про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1, 3, 4, 6 ч.1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9 ст.27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону.

Тобто, Законом №1404-VІІІ чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору, якщо така не винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, повинна передувати постанова про повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження ВП№60655194 відкрито постановою від 19.11.2019 року, з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

Однак, оскаржувана в даній справі постанова про стягнення виконавчого збору винесена 25.11.2019 року.

Судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження зазначене виконавче провадження не закінчено, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не приймалась.

З огляду на обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження або у випадках повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не стягнуто не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови про повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), суд приходить до висновку про відсутність підстав для винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору 25.11.2019 року, що свідчить про невідповідність її вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Питання стосовно здійснення чи не здійснення дій з примусового виконання виконавчого листа №500/1528/19, виданого 14.11.2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом, в даному випадку є другорядним, та таким, що не впливають на правові висновки зроблені судом та підстави для визнання такої постанови протиправною.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі №580/1328/19.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Дубчак М.З. про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП№60655194, є належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Суд відзначає, що позивачем не заявлено вимог про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Дубчак М.З. про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП№60655194.

Позивач: Тернопільська міська рада (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Листопадова, будинок 5, ).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Грюнвальдська, будинок 11, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.