Справа № 420/7443/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7443/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача не з`явився,

Від відповідача Тарановський Р.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Приватного підприємства «Глобал Трейд Вікторія» (, адреса: вул. В.Терешкової, 15, м. Одеса, 65078) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Глобал Трейд Вікторія» до Головного управління ДФС в Одеській області, у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 23.07.2019 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09.12.2019 року о 17:09:17 справа №420/7443/19 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.01.2020 року.

27.12.2019 року за вх..№ЕП/10362/19, а 03.01.2020 року за вх..№324/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

03.01.2020 року за вх..№272/20 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. на лікарняному судове засідання було перенесено на 29.01.2020 року.

Судове засідання, призначене на 29.01.2020 року, було відкладено за клопотанням представника відповідача на 13.02.2020 року.

В обґрунтування вимог позову та у відповіді на відзив представник позивача вказує, що Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено документальну невиїзну перевірку з питань дотримання вимог митного законодавства щодо правильності класифікації переміщуваних товарів через митний кордон України. На підставі проведеної перевірки складено Акт перевірки, яким встановлено порушення позивачем норм митного та податкового законодавства, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного вита та податку на додану вартість. За даними висновками Головне управління прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 23.07.2019 року. Позивач вважає вказані рішення неправомірними та прийнятими на підставі необґрунтованих висновків, оскільки:

по-перше, з аналізу товару, який переміщувався через митний кордон України, вбачається, що товарна група була визначена вірно, адже іграшковий інвентар, призначений для реалізації специфічного кола суб`єктів, не є тотожним спортивному інвентарю для інших видів спорту та ігор на відкритому повітрі. Правомірність та правильність визначення товарного коду товару у відповідності до його характеристик підтверджується тим, що подані до митного оформлення митні декларації прийняті митним органом, жодних зауважень з боку суб`єкта владних повноважень не визначено, рішень про коригування митної вартості товару або карток відмови у митному оформленні товару прийнято не було;

по-друге, тарифна інформація митної адміністрації Німеччини не може бути застосована до спірних правовідносин, адже надана ця інформація була вже після проведення митного оформлення товарів позивачем. Більше того, товари, вказані у тарифній інформації, не є аналогічними тим, що були переміщені позивачем.

У відзиві на позовну заяву Головне управління ДФС в Одеській області не визнало заявлені позовні вимоги та заперечувало проти їх задоволення. Підтримуючи висновки контролюючого органу, визначені в Акті перевірки, представник вказав, що товар, що переміщувався через митний кордон позивачем, є бумерангами. Ці товари, згідно пояснень до товарної класифікації 9506, належать до ігр на свіжому повітрі. Вказана позиція Головного управління узгоджується з позицією Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання від 02.05.2019 року №1003/99-99-19-03-03-18, а також з обов`язковою тарифною інформацією митної адміністрації Німеччини.

У судове засідання 13.02.2020 року з`явився представник відповідача, просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у відповіді на відзив просив проводити розгляд справи за його відсутністю.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких умов суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи письмові докази у їх сукупності, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника Головного управління суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач є Приватним підприємством, основними видами діяльності якого, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є: Код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Позивачем було переміщено через митний кордон України товари «набір «бумеранги» та «Гра «фрисбі» за кодом УКТЗЕД 9503 00 95 00, (ставка ввізного мита 0%) за митними деклараціями від 27.01.2017 року №500060804/2017/118, від 21.02.2017 року №500060804/2017/423, від 21.02.2017 року №500060804/2017/434, від 16.01.2017 року №500060804/2017/000046.

Митні декларації було прийнято митним органом та товар випущено у вільний обіг на митній території України.

На підставі Наказу №5225 від 03.07.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено документальну невиїзну перевірку ПП «Глобал Трейд Вікторія» з питань дотримання вимог митного законодавства щодо правильності класифікації переміщуваних товарів через митний кордон України. На підставі проведеної перевірки складено Акт перевірки від 11.07.2019 року №1345/15-32-14-10-11/39912910 (а.с.10-19), яким встановлено наступні порушення:

ч.1 ст.69 Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф України», правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Закону України «Про митний тариф України» в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, застосуванні при цьому заниженої ставки ввізного мита, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 46 467,20 грн.;

вимог пункту 190.1 ст.190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 9293,44 грн. (а.с.18-19).

На підстав висновків Акту перевірки Головне управління прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 23.07.2019 року (а.с.23), яким збільшено грошове зобов`язання за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на загальну суму 58084,00 грн., у тому числі за штрафними санкціями 11616,80 грн.;

№ від 23.07.2019 року (а.с.24), яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на загальну суму 11616,80 грн., у тому числі за штрафними санкціями 2323,36 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пп.75.1.2. п. 75.1 ст.75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно ст.79 ПК України Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Статтями 351-352 Митного кодексу України встановлено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.

Тривалість проведення перевірки визначається у відповідному наказі органу доходів і зборів та не може перевищувати строки, встановлені частиною восьмою статті 346 цього Кодексу для проведення документальних виїзних перевірок. Продовження строку проведення перевірки можливе на строк та з підстав, визначених частиною дев`ятою статті 346 цього Кодексу.

Про продовження строків проведення перевірки орган доходів і зборів інформує підприємство (громадянина) в порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті.

Посадові особи органу доходів і зборів під час проведення перевірки не мають права:

1) перевіряти дані, які не є предметом перевірки;

2) вимагати від підприємства, що перевіряється, надання документів або інформації, що не стосуються предмета перевірки;

3) розголошувати відомості про підприємство, що перевіряється, які становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання такими особами службових обов`язків.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом.

Посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані:

1) документи, визначені цим Кодексом;

2) податкова інформація;

3) експертні висновки;

4) судові рішення;

5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення;

6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

У відповідності до ч.11-15 ст.354 МК України рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або його заступником з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

У разі якщо грошове зобов`язання розраховується органом доходів і зборів за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінального процесуального закону, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не виноситься до дня набрання законної сили відповідним вироком суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу доходів і зборів передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку, для використання матеріалів відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Статус матеріалів перевірки та висновків органу доходів і зборів визначається кримінальним процесуальним законом.

В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Доводи стосовно незгоди з рішеннями органу доходів і зборів щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються підприємством під час апеляційного оскарження податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання, винесених за результатами документальної перевірки, у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.

Згідно ст.1 Закону України «Про митний тариф України» митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно Тарифів товарами за кодом 9503 00 є триколісні велосипеди, самокати, педальні автомобілі та аналогічні іграшки на колесах; лялькові коляски; ляльки; інші іграшки; моделі зменшеного розміру ("у масштабі") та аналогічні моделі для розваг, діючі чи недіючі; головоломки різні (ставка ввізного мита 0 відс.).

До групи 9506 включені наступні товари: інвентар та обладнання для занять фiзкультурою, гiмнастикою, легкою атлетикою, iншими видами спорту (включаючи настiльний тенiс) або для гри на свіжому повiтрi, в іншому місці не зазначені; плавальнi басейни та басейни для дітей (ставка ввізного мита 10 відс.).

Представник відповідача в обґрунтування прийнятих податкових повідомлень рішень вказує, що згідно з офіційними правилами тлумачення УКТ ЗЕД та за обов`язковою тарифною інформацією митної адміністрації Німеччини товари, що переміщувались через митний кордон України, відносяться до товарної групи 9506 та є спортивним інвентарем.

Суд із вказаною позицією не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 № 1085/21397; далі - Порядок), контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно з цим Порядком декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 МК України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

Розділом ІІІ вказаного Порядку встановлено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до Митного кодексу України.

Посадові особи підрозділу митного оформлення чи митного поста, відділу митних платежів здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення митного оформлення товарів за митними деклараціями від 27.01.2017 року №500060804/2017/118, від 21.02.2017 року №500060804/2017/423, від 21.02.2017 року №500060804/2017/434, від 16.01.2017 року №500060804/2017/000046 уповноважений митний орган не виявив жодних порушень норм чинного на момент проведення оформлення законодавства.

У Акті перевірки зазначено, що під час перевірки використовувалась інформація, представлена, зокрема, у:

Листі ДФС України від 16.05.2019 року №15580/7/99-99-14-04-02-17;

Листі Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання від 02.05.2019 року №1003/99-99-19-03-03-18.

Суд наголошує, що митне оформлення товару було здійснено у січні та лютому 2017 року, тоді як при формуванні висновку щодо можливого порушення позивачем норм податкового та митного законодавства посилається на документи травня 2019 року.

Суд зазначає, що у разі, коли позиція суб`єкта владних повноважень змінилась стосовно тих чи інших правовідносин, в тому числі щодо інтерпретації правил класифікації товару за УКТ ЗЕД, це не може порушувати права суб`єкта господарювання в контексті вже вчинених дій, коли така інтерпретація не була застосована митним органом.

Про правомірність митного оформлення свідчить і відсутність щодо переміщуваного товару рішень про коригування митної вартості товару або карток відмови у митному оформленні товару.

В контексті зазначеного, з урахуванням визначення Головним управлінням у якості підстави для проведення перевірки п.1 ч.2 ст.351 МК України («виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів»), суд вважає, що на момент проведення перевірки були відсутні ознаки порушення позивачем норм митного законодавства, а отримана інформація за листами ДФС України стосовно правильності класифікації товару взагалі стосується іншого товару («Бумеранги для дітей пластикові»), ніж був розмитнений у 2017 році за митними деклараціями ТОВ «Глобал Трейд Вікторія», тобто не є аналогічним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 08.05.2018 року у справі №808/1341/14, де, з урахуванням предмету спору, що розглядався, зазначив: «відповідач зазначає частину 2 статті 351 Митного кодексу України. Однак, всупереч положень частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України ДФС не надала докази на підтвердження наявності наведених у наведеній нормі підстав. Тоді як імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна перевірка, пройшов митне оформлення. МД, в якій позивач задекларував до ввезення на митну територію України вище вказаний товар за кодом УКТ ЗЕД 2936 90 80 00 та 3004 50 10 00, були прийняті митним органом, а імпортований товар випущений у вільний обіг… За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що документальна невиїзна перевірка була проведена митним органом безпідставно, а податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 24.01.2014 № 003, № 004 є протиправними.»

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги відсутність у діях позивача ознак можливого порушення законодавства при переміщенні товару через митний кордон України, а також висновки Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, суд дійшов висновку, що висновки, покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними /правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідачем не доведена обґрунтованість та законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а відзив на позовну заяву відтворює законодавчі норми та зміст документів перевірки, не містить будь-яких змістовних аргументів на противагу доводам позивача.

Таким чином, суд вважає податкові повідомлення-рішення № та № від 23.07.2019 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) (Т.1 а.с. 4), отже слід стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь підприємства «Глобал Трейд Вікторія» () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255,260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Глобал Трейд Вікторія» (, адреса: вул. В.Терешкової, 15, м. Одеса, 65078) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Приватного підприємства «Глобал Трейд Вікторія» () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 18.02.2020 року.

Суддя М.М. Аракелян

.