Справа № 240/378/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 240/378/19
Головуючий у І інстанції: Панкеєва В.А.
Суддя-доповідач: Капустинський М.М.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М.
суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С.
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
представника позивача,розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах,
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишиив без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах змінив. Виклав абзац третій резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22 квітня 2017 року". В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
07 лютого 2020 року позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив ухвалити додаткове рішення до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, яким змінити рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року, доповнивши його мотивувальну частину зазначеними в апеляційній скарзі обставинами та відомостями щодо проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 у АТЗТ "Фірма "Темоізоляція" та у ВАТ "Крошенський цегельний завод", а також вирішити питання судових витрат - суми сплаченого судового збору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Щодо вимоги позивача змінити рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року, доповнивши його мотивувальну частину зазначеними в апеляційній скарзі обставинами та відомостями щодо проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 у АТЗТ "Фірма "Темоізоляція" та у ВАТ "Крошенський цегельний завод", колегія суддів враховує наступне.
Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач працював ізолювальником в Київському спеціалізованому управлінні №42 тресту "Термоізоляція"; з 01.04.1991 прийнятий на роботу ізолювальником до Київського орендного спеціалізованого підприємства "Термоізоляція". З 12.06.2001 по 30.08.2001 працював у ВАТ "Крошенський цегельний завод" виставником цегли на кільцеву піч. З 01.07.2002 по 05.06.2013 працював ізолювальником з термоізоляції у ТОВ "Сантехнік ЛТДіК" та з 01.09.2014 по 15.05.2017 монтажником санітарно-технічних систем і устаткування у ТОВ "САНТЕХСПЕЦ" (а.с.18-19 т.1).
Факт роботи позивача в Київському орендному спеціалізованому підприємстві "Термоізоляція" впродовж 01.04.1991 - 25.08.1994 та 25.08.1994 - 09.08.1999 підтверджується довідкою від 14.03.2011 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с.24 т.1)
Відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідач не зарахував до пільгового стажу період роботи з 02.04.1991 по 24.08.1994 у зв`язку з відсутністю відомостей про те, що АТЗТ "Фірма "Термоізоляція"" є правонаступником Київського орендного спеціалізованого підприємства "Термоізоляція"(а.с.143 т.1).
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 14.03.2011 встановлено факт роботи ОСОБА_1 у Київському спеціалізованому управлінні № 42 тресту "Термоізоляція", Київському орендному спеціалізованому підприємстві "Термоізоляція" в періоди з 30.09.1985 по 01.04.1991, з 01.04.1991 по 25.08.1994 та з 25.08.1994 по 09.08.1999 (а.с.24 т.1).
Зі змісту довідки АТЗТ "Фірма "Термоізоляція"" від 14.03.2011 встановлено, що рішенням конференції трудового колективу Київського спеціалізованого управління №42 тресту "Термоізоляція" від 06.12.1990 з 01.04.1991 на базі останнього було створено Київське орендне спеціалізоване підприємство "Термоізоляція" (а.с.24 зворот т.1).
Зі змісту архівної довідки від 06.04.2017 №108-5538 встановлено, що у документах фонду №С-421 Акціонерного товариства закритого типу "Фірма "Термоізоляція", що знаходяться на зберіганні в архівному відділі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, зазначено, що Київське спеціалізоване управління №42 тресту "Термоізоляція" реорганізовано (шляхом ліквідації) і створено з 01 квітня 1991 року згідно рішення трудового колективу Київського СУ 42 тресту "Термоізоляція" від 06 грудня 1990 року та наказу №3 від 30 січня 1991 року тресту "Термоізоляція" Укрголовтермомонтаж Міністерства монтажних і спеціальних будівельних робіт УРСР. Протоколом №2 установчих зборів від 14 червня 1994 року було створено Акціонерне товариство закритого типу "Фірма "Термоізоляція" з 25 серпня 1994 року, яке є правонаступником Київського спеціалізованого управління №42 тресту "Термоізоляція" (а.с.36 т.1).
На підтвердження наявних обставин правонаступництва позивачем до матеріалів справи надано договір про створення акціонерного товариства закритого типу "Фірма "Термоізоляція" (а.с.238-240 т.1).
Отже, вищевикладене свідчить, що акціонерне товариство закритого типу "Фірма "Термоізоляція" є правонаступником Київського орендного спеціалізованого підприємства "Термоізоляція", а тому у відповідача не було підстав для відмови ОСОБА_1 у підтвердженні періоду роботи ізолювальником з 02.04.1991 по 24.08.1994 у зв`язку з відсутністю відомостей правонаступництва.
Крім того, з довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 14.03.2011 встановлено факт роботи ОСОБА_1 у Київському спеціалізованому управлінні №42 тресту "Термоізоляція", Київському орендному спеціалізованому підприємстві "Термоізоляція" в періоди з 30.09.1985 по 01.04.1991, з 01.04.1991 по 25.08.1994 та з 25.08.1994 по 09.08.1999 за професією ізолювальника, майстра, що передбачена Списком №2 та становить 13 років 10 місяців 10 днів (а.с.24 т.1).
Разом з тим, допитані в ході розгляду справи в суді першої інстанції свідки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтвердили факт роботи позивача в спірний період ізолювальником трубопроводів і котлів. ОСОБА_3 вказав, що атестація робочих місць на підприємстві проводилась, однак жодних підтверджуючих документів на руки не видавалось.
Колегія суддів наголошує на тому, що посилання позивача на ту обставину, що судом першої та апеляційної інстанції не надана оцінка відомостям щодо проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 у АТЗТ "Фірма "Темоізоляція" та у ВАТ "Крошенський цегельний завод", є безпідставними, оскільки судом першої інстанції в описовій частині рішення зазначено, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Крім того, суд першої інстанції наголосив, що законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення у встановлені строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 02.04.1991 по 24.08.1994 та з 25.08.1994 по 09.08.1999 у Київському орендному спеціалізованому підприємстві "Термоізоляція" та акціонерному товаристві закритого типу "Фірма "Термоізоляція".
З таким висновком суду першої інстанції погодився і суд апеляційної інстанції.
Як установлено судом апеляційної інстанції, судове рішення по суті справи, є чітким та належним чином мотивоване, а доводи заявника, викладені у поданій ним заяві фактично зводяться до незгоди з його мотивами.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи заявника є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення в частині доповнення мотивувальної частини рішення обставинами та відомостями щодо проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 у АТЗТ "Фірма "Темоізоляція" та у ВАТ "Крошенський цегельний завод".
Щодо ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Приписами ч.6 ст.139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року відсутні висновки суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне усунути неповноту постанови суду та прийняти додаткову постанову.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання і стягнення судового збору в розмірі, що передбачений чинним законодавством, з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оскільки позовні вимоги судом задоволено.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
В іншій частині заяви - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.