Справа № 237/4236/19
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа номер 237/4236/19
Номер провадження 2-а/237/5/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30.01.20 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

за участю секретаря Лахно Т.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 479196 від 23.04.2019 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.04.2019 року позивач передала управління її автомобілем Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi д/н НОМЕР_1 своєму чоловіку ОСОБА_3 . На а/д с. Пречистівка - с. Новоукраїнка близько 10 год. 45 хв. ОСОБА_3 був зупинений інспектором поліцейського СРПП Мар`їнського ВП ст. сержантом ОСОБА_2, який своєю постановою серії ДПО18 № 479196 протиправно притягнув її чоловіка - ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню. Позивачка не згодна з постановою у частині, що транспортний засіб, яким керував чоловік позивача, обов`язково повинен пройти технічний контроль. Вказує на те, що згідно п.п. 1,2 ст. 35 Закону України «Про державний рух» її транспортний засіб не повинен проходити обов`язковий технічний контроль, оскільки він не використовується нею для перевезень з метою отримання прибутку чи в інших комерційних цілях, повна маса т/з-3500 кг, маса без навантаження-2179 кг, малотоннажний. Вказує, що транспортний засіб Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi д/н НОМЕР_1 , вагою не перевищуючий 3,5 т і кількістю місць для сидіння, не більше ніж 8, не враховуючи місце водія, є легковим автомобілем, або його модифікацією для перевезення вантажу. Позивач зазначає, що даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, тому він не підлягає обов`язковому технічному контролю. Тому вважає, що в діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки її транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю та перевірки технічного стану.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень Поліцейський СРПП Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_2 зазначив, що він ніяких адміністративних протоколів відносно позивача - ОСОБА_1 не складав, не виносив постанов про притягнення її до адміністративної відповідальності тощо. Під час несення служби по нагляду за дорожнім рухом 23.04.2019 о 10.45 години у складі ГРПП на службовому автомобілі «ЗАЗ-Сенс» д.н.з. НОМЕР_4 відповідач разом з інспектором СП Мар`їнського ВП капітаном поліції ОСОБА_7, звернули увагу на автомобіль Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі з с. Пречистівка - с. Новоукраїнка поза населеними пунктами з не ввімкненими денними ходовими вогнями (ближнім світлом фар), чим порушив п. 9.8 ПДР. Після зупинки вказаного транспортного засобу, під час перевірки посвідчення водія та реєстраційного документу транспортного засобу було встановлено, що автомобіль Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi є вантажним фургоном і водієм не було пройдено обов`язковий технічний контроль відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», тобто було порушено п. 31.3 (б) ПДР. Відповідно до ст. 222 КУпАП розглянуто справу про адміністративне правопорушення, складено постанову серії ДПО18 № 479196 за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено штраф на ОСОБА_3 у розмірі 340 грн.

Всебічно, об`єктивно, повно, безсторонньо та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їхню належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їхньої сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Судом встановлено, щовідповідач ОСОБА_2 є Поліцейським СРПП Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції і, під час прийняття рішення, яке оскаржує позивач, діяв як суб`єкт владних повноважень. Оскаржуване рішення, з огляду на п.19 ч.1 ст.4 КАС України, є індивідуальним актом - рішенням суб`єкта владних повноважень, яке було видане (прийняте) на виконання його владних управлінських функцій та яке стосується прав або інтересів визначеної в цьому акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_3 23.04.2019 було винесено індивідуальний акт - постанову серії ДПО18 № 479196 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху України, а саме за те, що керуючи автомобілем Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, чим порушив встановлену п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху (ПДР) заборону керувати таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності накладено штраф у розмірі 340 гривень.

Заборона керувати транспортним засобом, який не пройшов технічний контроль, є імперативною нормою, яка вставлена підпунктом «б» п.31.3 ПДР, та адресована особі, яка безпосередньо керує таким транспортним засобом, цей імператив не встановлює обов`язку для власника транспортного засобу або будь якої іншої особи окрім водія, який здійснює безпосереднє керування. Також саме водій є суб`єктом адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП. Отже саме водія ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно Постанови серії ДПО18 № 479196.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , та є вантажним фургоном -В.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень і у спосіб що передбачений Конституцією та законами України. Також, ухвалюючи рішення, суд встановив, що відповідач під час винесення Постанови використав свої повноваження з метою, з якою ці повноваження йому надані, врахував всі обставини, що мали значення для прийняття рішення. Сторони спору не навели жодної обставини про те, що відповідач не діяв добросовісно, діяв нерозсудливо та недотримався необхідного балансу між цілями, на досягнення яких спрямоване його рішення, та несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, яку було відповідачем притягнуто до адміністративної відповідальності, і безпосередню позивача. Судом встановлено, що відповідач діяв неупереджено, врахував право ОСОБА_5 на участь у процесі прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідач діяв своєчасно - протягом розумного строку, встановленого для ухвалення таких рішень як Постанова серії ДПО18 № 479196 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ці висновки суду ґрунтуються і на тому, що відповідач не міг діяти інакше за тих обставин, які вказані у позові та зазначені у відзиві на позов, оскільки відповідно до п. 31.3. «б» Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), а згідно ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме такий штраф було застосовано для водія ОСОБА_5 , який керував вантажним фургоном - В . Ця обставина не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1 ,2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. ст. 121, 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. ст.121, 126 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція № 1395). Судом не встановлено будь яких обставин, яки би вказували на порушення відповідачем норм цього нормативного акту, докази на доведення таких обставин позивачем не надані, позивач не вказав навіть на існування фактів порушення вказаної інструкції.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Саме таким чином і діяв відповідач. Це переконання ґрунтується на доказах, які були надані сторонами, та випливають із змісту позову та відзиву на позов.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. ст. 121 КУпАП без складання відповідного протоколу.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що її транспортний засіб Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi, д.н.з. НОМЕР_1 є легковим автомобілем, проте, суд вважає доведеним той факт, що цей автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi, д.н.з. НОМЕР_1 є вантажним фургоном -В повною масою 3500 тони.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 30.01.2012 №137 «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» (далі - Порядок) порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль Mersedes - Benz Sprinter 311 cdi, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2008, власником якого є ОСОБА_1 , є вантажним фургоном-В повною масою 3500 кг, враховуючи рік випуску автомобіля позивача (2008), суд переконаний, що такий автомобіль повинен пройти процедуру обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану свого. Цього зроблено не було і позивач не заперечує тієї обставини, що технічний контроль автомобіля не здійснювався.

При винесені оскаржуваної постанови відповідач врахував наведені вище норми законодавства України і , приймаючи таке рішення, керувався цими нормами, тобто діяв на підставі Конституції і закону України

Статтею 287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, надано право оскаржити цю постанову. Отже, суб`єктом оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ДПО18 № 479196 від 23.04.2019 є особа, на яку ця відповідальність покладена і яка на підставі цієї постанови була визнана винною або невинуватою у скоєні адміністративного правопорушення. Але, суд вважає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення» - (ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова ДПО18 № 479196 від 23.04.2019 складена відносно ОСОБА_3 , однак до суду із адміністративним позовом звернулася ОСОБА_1 Позивачка вважає що саме відповідач своєю постановою порушив її права та зачипив її інтереси.

Ухвалюючи рішення, суд виходить і із того, що «завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень» - ч.1ст.2 КАС України; «позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду» - п.8 ч.1 ст.4 КАС України; «відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача» - п.9 ч.1 ст.4 КАС України. Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України « Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист».

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Але, ч.1 ст.77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, сам позивач визнав факт того, що технічний огляду автомобіля не було здійснено і саме таким автомобілем керувала особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Постановою ДПО18 № 479196 від 23.04.2019.

Отже, судом не встановлено, а позивачем не зазначено, жодного порушення прав та інтересів саме позивача, діями відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 , під час винесення відповідної Постанови ДПО18 № 479196 від 23.04.2019 і самою Постановою, яка, за переконанням суду, є законною і обґрунтованою, і такою, що не може бути скасованою з підстав, зазначених позивачем.

З огляду на наведені вище мотиви, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 289 КУпАП, ст.ст. ст.ст. 77, 244, 245, 246, 255, КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 07.02.2020 року.

Суддя В.А. Сенаторов