Справа № 440/4234/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 р.Справа № 440/4234/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Кукоба О.О., м. Полтава) від 02.12.2019 року (повний текст складено 09.12.2019 року) по справі № 440/4234/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ від 17.10.2019 р. № 8319-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки"; зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :00:002:0028, із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог послалася на протиправність рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою, адже його погоджено у встановленому законом порядку; відповідно до висновку про погодження проекту землеустрою від 10.11.2015 р. № 01-35/23 проект землеустрою відповідає вимогам чинного земельного законодавства.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 440/4234/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17.10.2019 р. № 8319-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки"; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.10.2019 р. (вхідний від 3 жовтня 2019 року №Т-14449/0/25-19) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :00:002:0028, із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (; вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; с. Каленики, Решетилівський район, Полтавська область, 38431) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції в частині зменшення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу та подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.10.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держземагентства в Полтавській області із заявою від 17.09.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 2,00 га із земель запасу Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 20).

Наказом від 10.12.14 №5475-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою /а.с. 21/.

За заявою ОСОБА_1 від 24.09.2015 р. та відповідно до завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою ФОП ОСОБА_2 у 2015 році розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу за межами населених пунктів на території Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с. 14-65).

Також судом встановлено, що 10.11.2015 р. державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Решетилівському районі Полтавської області надано висновок № 01-35/23 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Калениківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с. 64-65).

Позивач упродовж 2016-2019 неодноразово (щонайменше шість разів) зверталась до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою.

Листами від 28.04.2016 р. вих.№ 2762/6-16, від 28.09.2016 р. вих.№ 7928/6-16, від 30.06.2017 р. вих.№ 8903/6-17, від 22.08.2017 р. вих.№ 12336/6-17, від 06.02.2018 р. вих.№ 875/0/26-18, від 08.02.2019 р. вих.№ 769/0/26-19 відповідач повідомляв ОСОБА_1 про відсутність підстав для затвердження проекту землеустрою з огляду на окремі його недоліки (а.с. 66-71).

Позивач 03.10.2019 р. вкотре звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням від 2.10.19 про затвердження проекту землеустрою (а.с. 91), але 17.10.2019 р. відповідачем видано наказ № 8319-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" з огляду на невідповідність землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих до них нормативно-правових актів, а саме: необхідність здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом (а.с. 92).

Не погодившись з цим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність у спірних відносинах підстав для проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації. Також суд вказав, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою з урахуванням висновків суду.

Приймаючи рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначив, що представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 105-114). В той же час, суд вказав, що оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, а також факт заперечення представником відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 2500,00 грн.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується виключно в частині зменшення розміру витрат на професійну правничу, рішення суду першої інстанції переглядається в межах вимог та доводів апеляційної скарги на підставі ст. 308 КАС України.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у цій справі представник позивача просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатом Кумечко М.С. надані копії: договору від 22.10.2019 р. про надання правової допомоги з переліком послуг, що зобов`язується надати адвокат (а.с. 76, 77), попереднього розрахунку вартості послуг та роботи адвоката від 22.10.2019 р. (а.с. 78); ордер та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 79, 80), копії акта виконаних робіт (наданих послуг) від 29.11.2019 р. (а.с. 109), квитанції від 29.11.2019 р. № 44 (а.с. 110).

Судовим розглядом встановлено, що згідно акту виконаних робіт від 29.11.2019 р. адвокатом у цій справі були надані наступні послуги: 1) опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини по оскарженню наказу відповідача. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), збір документів справи (вартість послуги - 800,00 грн.); 2) складання адміністративного позову, формування додатків до позову та подання позову (вартість послуги - 5000,00 грн.); 3) складення заяви про понесення судових витрат в порядку ст. 139 КАС України (вартість послуги - 200,00 грн.); 4) складення та надання відповіді на відзив (вартість послуги - 1800,00 грн.); 5) участь у судовому засіданні 02.11.2019 р. (вартість послуги - 2000,00 грн.); 6) складення та надання відповідачу клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (вартість послуги - 700,00 грн.); 7) участь у судовому засіданні 29.11.2019 р. (вартість послуги - 2000,00 грн.). Загальний розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу складає 12500,00 грн.

В рішенні суду першої інстанції вказано, що оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, а також факт заперечення представником відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 2500,00 грн. В той же час, у рішенні суду не зазначено, за які саме надані послуги та в якому розмірі суд зменшував їх розмір.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ч. ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Виходячи зі змісту вказаних норм, слід дійти висновку, що подання заяви та відповідних доказів має певні строкові обмеження, а саме така заява подається: 1) до закінчення судових дебатів у справі; 2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

При цьому, приписами цієї норми не встановлено вимог до форми такої заяви (усна чи письмова).

Положеннями ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судовим розглядом встановлено, що клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом з копіями акту виконаних робіт та квитанції про отримання гонорару у розмірі 12500,00 грн. подано до суду першої інстанції 02.12.2019 р. Відповідно до протоколу судового засідання від 02.12.2019 р., судом проголошено, що від представника позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат, яке залучається до матеріалів справи, але згідно цього ж протоколу судового засідання, представником відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявлялося (в протоколі зазначено - "Клопотання відсутні"), що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про факт заперечення представником відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а відповідачем у справі таке клопотання не заявлялося, колегія суддів дійшла до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Також суд зазначає, що положення ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

В межах цих правовідносин висновки суду першої інстанції щодо неспівмірності та непропорційності витрат на правничу допомогу спростовуються наданими позивачем договором про надання такої допомоги, актом виконаних робіт (в якому міститься детальний опис наданих пов`язаних з розглядом справи послуг, часу витраченого адвокатом на надання окремо кожної послуги та вартості за кожну надану послугу) а також квитанцією про отримання адвокатом коштів від позивача за надані ним послуги.

На підставі цього, суд вважає, що позивач має право на відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, що документально підтверджений в межах спірних правовідносин.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до безпідставного зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 440/4234/19 підлягає скасуванню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судових витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн з прийняттям в цій частині нового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн.

В іншій частині Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 440/4234/19 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 440/4234/19 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 440/4234/19 - скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (; вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; с. Каленики, Решетилівський район, Полтавська область, 38431) судових витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (; вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; с. Каленики, Решетилівський район, Полтавська область, 38431) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн (дванадцять тисяч п`ятсот гривень) 00 коп.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 440/4234/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 17.02.2020 року