Справа № 280/5098/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 лютого 2020 року Справа № 280/5098/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув у м. Запоріжжі матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ) про визнання бездіяльності проти правної та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 , у видачі довідки про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з урахуванням ? терміну навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського - протиправною.

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізької області (проспект Соборний, 168, м. Запоріжжя, 69035, ) здійснити перерахунок та видати судді у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), довідку про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з урахуванням ? терміну навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів, станом на 01 січня 2019 року. 28 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 26 листопада 2019 року.

26 листопада 2019 року, за клопотання представника відповідача, судом постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи № 208/5098/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 грудня 2019 року.

17 грудня 2019 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Судове засідання призначено на 21 січня 2020 року.

На дату призначеного судового засідання від позивача та представника відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що при обчисленні розміру її довічного грошового утримання відповідачем до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, не зараховано половину навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського - 1 рік 11 місяців. Також позивачем вказано, що Територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області надано лист від 04 лютого 2019 року про врахування до стажу для встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці двох років роботи позивача за юридичною спеціальністю, в якості адвоката. З урахуванням часу навчання в юридичному інституті, роботи адвокатом та на посаді судді, стаж який дає право на встановлення доплати за вислугу років на даний час повинен складати 26 років 05 місяців 13 днів, що в свою чергу дає право позивачу отримувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% від розміру суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді.

Представник відповідача надав до суду відзив (вх.№ 48934 від 21 листопада 2019 року) та зазначив, що 18 січня 2019 року позивач звернулась до територіального управління ДСА України в Запорізькій області з заявою про надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з метою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ.

При видачі довідки про суддівську винагороду № 08-02/670 від 04 лютого 2019 року територіальне управління ДСА України в Запорізькій області керувалося положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ та Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25 січня 2008 року.

Пунктом 2 Розділу III Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25 січня 2008 року визначено перелік обов`язкових документів, які додаються до заяви про призначення (перерахунок) щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Зокрема, вказаний перелік містить довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до форми довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановленої вказаним Порядком, довідка включає в себе інформацію щодо: посадового окладу судді; доплати за вислугу років; доплати за перебування на адміністративній посаді; доплати за науковий ступінь; доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; щомісячної доплати відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, для надання вищевказаної довідки мав бути розрахований стаж роботи, що дає право судді на встановлення доплати за вислугу років.

Листом від 04 лютого 2019 року № П-9/08-4/471 територіальним управлінням ДСА України в Запорізькій області повідомлено позивача про те, що з урахуванням чинного законодавства України та відповідно до роз`яснень, викладених у спільному листі Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05 листопада 2018 року № 41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878, у випадку ОСОБА_1 (з урахуванням дати призначення на посаду судді та стажу роботи на дату звільнення у відставку) при перерахунку її стажу позивачу мало бути додатково враховано 02 роки стажу роботи за юридичною спеціальністю.

У випадку проведення перерахунку стажу роботи, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, сумарний стаж роботи, який відповідно до вимог частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» давав би позивачу право на встановлення доплати за вислугу років, становить 24 роки 06 місяців 09 днів. Але, рішення про проведення перерахунку стажу відповідача не приймалося, будь-які документи, що свідчать про перерахунок стажу, позивачу не надавалися.

Таким чином, у виданій позивачу довідці про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з метою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці зазначено розмір доплати за вислугу років - 50% посадового окладу, як такій, що має стаж роботи понад 20 років.

На думку позивача, при видачі вказаної довідки, територіальним управлінням ДСА України в Запорізькій області допущено помилку, оскільки до стажу позивача не зараховано 1/2 навчання ОСОБА_1 у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського.

Вважаючи дії територіального управління ДСА України в Запорізькій області протиправними 25 червня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням 1А терміну навчання позивача у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського.

Проте, листом територіального управління ДСА України в Запорізькій області від 05 липня 2019 року № П-48/08-04/1911 позивачу відмовлено в частині зарахування 1/2 терміну навчання позивача у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та видачі запитуваної довідки.

Територіальне управління ДСА України в Запорізькій області не може погодитись із доводами позивача відносно того, що відповідачем допущено помилку при видачі довідки про суддівську винагороду, вважає вказані доводи безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

У період з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року позивач навчалась у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського.

З 03 травня 1993 року по 16 листопада 2015 року перебувала на посаді судді Мелітопольського міського суду, Мелітопольського міськарайонного суду Запорізької області.

Постановою Верховної ради України № 788-VIII від 12 листопада 2015 року, у зв`язку з поданням заяви про відставку звільнено позивача з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

16 листопада 2015 року, на підставі наказу голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, позивача виключено з складу суду.

Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, які долучено до матеріалів адміністративної справи та не заперечуються сторонами.

18 січня 2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з метою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

04 лютого 2019 року відповідачем надано листа № П-9/08-04/471 та повідомлено позивача про те, що відповідно до роз`яснень, викладених у спільному листі Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05 листопада 2018 року № 41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 при перерахунку стажу позивачу мало бути додатково враховано 02 роки стажу роботи за юридичною спеціальністю.

25 червня 2019 року позивач звернулась до територіального управління ДСА України в Запорізькій області з заявою про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням ? терміну навчання.

Листом територіального управління ДСА України в Запорізькій області від 05 липня 2019 року № П-48/08-04/1911 позивачу відмовлено в частині зарахування 1/2 терміну навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та видачі запитуваної довідки.

Позивач вважаючи, що порушено її права, звернулась з цим позовом до суду.

У період роботи позивача на посаді судді та на час звільнення, зокрема, з 3 серпня 2010 року до 30 вересня 2016 року чинним був Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07 липня 2010 року, відповідно до пункту 11 Перехідних положень якого передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що позивача було обрано на посаду судді до набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07 липня 2010 року, у зв`язку з чим під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування спірного періоду навчання до суддівського стажу підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення позивача на посаду судді.

Про необхідність застосування саме такого порядку визначення суддівського стажу свідчать також і наступні зміни, внесені до Закону №1402-VIII, зокрема, Законом України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким пункт 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)" про що зазначено вище.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII, який був чинним на час призначення позивача суддею, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року №865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, чинним на час призначення позивача на посаду судді, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та на юридичних факультетах вищих навчальних закладів у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Дослідивши наведені обставини та матеріали справи суд прийшов до висновку необхідності зарахування до стажу позивача половини періоду навчання у вищому навчальному закладі, а саме: 01 рік, 11 місяців, оскільки законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Таким чином, стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 24 роки 05 місяців 13 днів.

Але, судом встановлено, що позивачем помилково взято до уваги лист відповідача № П-9/08-04/471 від 04 лютого 2019 року, як зарахування до стажу двох років роботи за юридичною спеціальністю.

Вказана обставина підтверджена представником відповідача, що рішення про проведення перерахунку стажу не приймалось, будь-які документи, що свідчать про перерахунок стажу, позивачу не надавались.

Наведений період роботи за юридичною спеціальністю не є предметом справи що розглядається, тому судом не може бути надана відповідна оцінка доводам наведеним представником відповідача.

На підставі наведеного, за матеріалами справи підтверджується, що у виданій позивачу довідці про суддівську винагороду з метою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці зазначено розмір доплати за вислугу років 50% посадового окладу, як такій що має стаж понад 20 років.

Наявність у позивача 24 роки 05 місяців 13 днів стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці не є наслідком підвищення відсотків доплати за вислугу років. Тому у відповідача були відсутні підстави видати довідку з визначенням більшої відсоткової ставки розміру доплати за вислугу років.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності протиправної бездіяльності відповідача, а тому необхідно відмови у задоволені позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ) про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 лютого 2020 року.

Суддя /підпис/ Д.В. Татаринов

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Д.В. Татаринов