Справа № 1.380.2019.003434
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003434 пров. № 857/13360/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Пильо І. І.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Кравців О. Р., повний текст рішення виготовлений 04 листопада 2019 року) у справі № 1.380.2019.003434 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним й скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним й скасування рішення та картки відмови.

Позивачка просила скасувати рішення Волинської митниці ДФС від 10.04.2019 № UA205110/2019/000388/2 про коригування митної вартості товарів, а саме: легкового автомобіля марки «Volkswagen» модель «Touareg», 2014 року випуску, який був у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00388.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що в оскаржуваних картці відмови та рішенні про коригування митної вартості товарів не спростовано правильність визначення декларантом митної вартості автомобіля, який придбано ОСОБА_1 , за ціною договору, а також неможливість використання першого основного методу для визначення митної вартості товару. Митним органом не надано доказів того, що документи подані до митного оформлення позивачкою були недостатніми чи такими, що викликають сумнів у достовірності інформації щодо вартості автомобіля.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000388/2 від 10.04.2019.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00388 від 10.04.2019.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Волинська митниця ДФС, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування усіх фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції не враховано, що митну вартість товару (легкового автомобіля) в розмірі 170 000 шведських крон декларантом ОСОБА_1 визначено на рівні фактурної ціни, що вказує на не включення додаткових витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару. Тому, відповідно до статтей 53, 54 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати у 10-ти денний термін: декларацію країни відправлення Швеції, банківські платіжні документи, інформацію щодо ПДВ згідно з фактурою від 26.03.2019, висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, документально підтверджені транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхові документи, інші документи, що містять відомості про страхування. Оскільки декларантом такі документи у встановлений строк подані не були, митним органом у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості товару (2а, 2б - через відсутність у митниці та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, 2в, 2г - через відсутність вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість відповідного автомобіля визначено за резервним методом.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову позивачці у задоволенні позову у повному обсязі заявлених вимог.

На апеляційну скаргу представник позивачки подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000388/2 від 10.04.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00388, є необґрунтованими, винесеними без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, з порушенням вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 26.03.2019 ОСОБА_1 придбала легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Toureg, 2014 року виготовлення, який був у використанні, ідентифікаційний номер шасі/кузова WVGZZZ7PZFD008328 у фірми «Vr Sweden AB» за ціною 170 000 шведських крон, що підтверджується рахунком-фактурою від 26.03.2019 № GOG301/1 (а. с.18).

03.04.2019 агентом з митного оформлення подано до митного оформлення митну декларацію № UA205090/2019/045452, в якій заявлено до митного оформлення товар автомобіль легковий, який був у використанні; марка: Volkswagen, модель Toureg, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , одержувач ОСОБА_2 , особа відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_1 Митну вартість транспортного засобу заявлено за 1 методом визначення вартості на рівні 170 000 шведських крон 491 857,77 грн.

На виконання вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України, до вказаної декларації було подано пакет документів для підтвердження митної вартості товару і обрано метод її визначення: рахунок-фактура (інвойс) від 26.03.2019 №GOG301/1; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 08.02.2019 №; акт про проведення митного огляду від 28.03.2019; копія митної декларації країни відправлення 19PL40210Е0353816 від 27.03.2019; договір № 044/03 доручення на надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів від 27.03.2019; квитанції, що підтверджують сплату митних платежів від 28.03.2019 № 0.0..1 від 28.03.2019, від 03.04.2019 № 0.9., копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 та ідентифікаційного номера (а. с.58).

Під час автоматизованого контролю, у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» згенеровано форми митного контролю: «101-1 Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації або засвідчених в установлено порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів»; « 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби»; « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; « 111-5 Перевірка правильності справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати»; « 210-1 Проведення митного огляду транспортного засобу»; « 911-1 Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки».

Також, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» проінформовано: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом: WVGZZZ7PZFD008328, валюта EUR, вартість 21100 Євро».

Волинською митницею ДФС шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, запропоновано позивачці у 10-ти денний термін подати: декларацію країни відправлення Швеції; інформацію щодо ПДВ (SE01) згідно з фактурою №GOG301/1 від 26.03.2019; банківські платіжні документи; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документально підтверджені транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування (а. с. 22, 56).

Вказане повідомлення отримано 03.04.2019 ОСОБА_3 , яка здійснила на ньому власноручно відмітку, про те, що відповідно до вимог надає документ, що підтверджує оплату даного транспортного засобу в Швеції від 26.03.2019. Інших документів немає змоги надати. Просила прийняти рішення на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA205090/2019/045452 від 03.04.2019 та доданих до неї документів, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000388/2 від 10.04.2019.

Заявлена позивачкою митна вартість 170 000 шведських крон (еквівалентно 491857,77 грн; курс валюти: 2,893281), коригування 220 321,9468 шведських крон.

У вказаному рішенні зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 170 000 шведських крон. В рахунку-фактурі № GOG301/1 від 26.03.2019 вказане місце здійснення операції м. Ґетеборг Швеція, а також вказана інформація щодо ПДВ (SE01). Декларація країни відправлення № 19PL402010Е0353816 від 27.03.2019 оформлена в Польщі.

У зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: WVGZZZ7PZFD008328, валюта EUR, вартість 21100 Євро» та згідно з наказом ДФС України № 780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів бувших у використанні» та згідно зі статтями 53, 54 Митного кодексу України декларанту було запропоновано у 10-ти денний термін надати додаткові документи.

Декларант надав розписку щодо коштів, проте не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: декларацію країни відправлення Швеції; інформацію щодо ПДВ (SE01) згідно з фактурою №GOG301/1 від 26.03.2019; банківські платіжні документи; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документально підтверджені транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхові документи, про що повідомив листом.

За умови надання, згідно з статтею 53 Митного кодексу України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митна вартість може бути визнана.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та методу 2б (стаття 60 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 Митного кодексу України) та методу 2г (стаття 63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості у митного органу та декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС № 780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів бувших у використанні» та спрацювання системи ризиків АСАУР: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: WVGZZZ7PZFD008328, валюта EUR, вартість 21100 Євро».

Також у вказаному рішенні зазначено, що митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 Митного кодексу України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. (а. с. 19 зворот).

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості №UA205110/2019/000388/2 від 10.04.2019 відповідачем відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA205110/2019/00388 (а.с.20).

11.04.2019 позивачкою подано митну декларацію № UA205090/2019/048656, та 11.04.2019 після надання гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, транспортний засіб ОСОБА_1 оформлено у вільний обіг (а. с. 59).

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару від 10.04.2019 та карткою відмови у митному оформлені (випуску) товарів від 10.04.2019, позивачка оскаржила такі в судовому порядку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

Стаття 51 МК України передбачає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 ).

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2)

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний .

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України ).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України ).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 30 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина 5 статті 57 МК України ).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України ).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 статті 57 МК України ).

Згідно з частиною першою статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (частина 1 статті 58 Кодексу).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 МК України ).

За змістом частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 МК України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 МК України ).

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 ).

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів .

За змістом частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті 58 МК України).

При цьому стаття 57 МК України передбачає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 ).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 ).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

У справі встановлено, що легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Toureg, 2014 року виготовлення, який був у використанні, ідентифікаційний номер шасі/кузова WVGZZZ7PZFD008328, ОСОБА_1 придбала у Швеції за ціною 170000 шведських крон готівкою після огляду автомобіля.

На підтвердження платежу позивачка надала митному органу рахунок-фактуру (інвойс) від 26.03.2019, складений між покупцем та продавцем Vr Sweden AB, у якому вказано про сплату ОСОБА_1 коштів у сумі 170 000 шведських крон (SEK) при купівлі автомобіля (а. с.18, зворот).

Крім того, у матеріалах справи міститься підтвердження платежу за вказаним рахунком-фактурою, виданий продавцем покупцю ОСОБА_1 (а. с. 69, зворот).

При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що оскільки розрахунок за товар відбувався у готівковій формі безпосередньо продавцю, то цей факт не може бути підтверджений банківськими документами. Копію підтвердження платежу від 26.03.2019 після отримання повідомлення від 03.04.2019 уповноважена особа позивачки надала митному органу, про що здійснено відмітку на самому повідомленні.

Щодо вимоги контролюючого органу надати інформацію по ПДВ VAT SE01 згідно з фактурою від 26.03.2019, то така є безпідставною, оскільки вказаний реквізит належить фірмі-продавцю Vr Sweden AB, тобто є його реквізитом, який відображено як у рахунку-фактурі, так і на відтиску печатки продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

- витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

- належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

- роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

- відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на страхування цих товарів.

Представник позивачки в суді першої інстанції пояснив, що страхування автомобіля не здійснювалося; відомостей про здійснення такого за умовами купівлі-продажу за рахунок позивачки жодними документами не підтверджується. Тому вимога надати документи про вартість страхування автомобіля є необґрунтованою, оскільки обов`язку застрахувати цей автомобіль у позивачки не було.

Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (в тому числі щодо витрат на транспортування автомобіля), за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З матеріалів справи видно, що декларант надав відповідачу повний пакет документів, необхідних для визначення митної вартості за ціною договору, тобто, за першим методом визначення митної вартості, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс), складений між покупцем та продавцем Vr Sweden AB, у якому вказано про сплату ОСОБА_1 коштів у сумі 170 000 шведських крон (SEK). У матеріалах справи міститься підтвердження платежу за вказаним рахунком-фактурою, виданий продавцем покупцю ОСОБА_1 .

Крім того, митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачкою автомобіля за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 803/667/17 (адміністративне провадження № К/9901/43862/18).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000388/2 від 10.04.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00388, тому обгрунтовано їх скасував.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.003434 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду з підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 14.02.2020.