Справа № 480/1141/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні адміністративного позову
19 лютого 2020 р. Справа № 480/1141/20
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправними і скасування пункту додатку до рішення та Порядку,-
В С Т А Н О В И В:
18.02.2020 до Сумського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Хоружів" із позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, і просить суд:
- визнати протиправними та скасувати пункт 33 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 № 303 «Про звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми" щодо демонтажу тимчасової споруди зупинка громадського транспорту по АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати Порядок демонтажу незаконно встановлених розміщених елементів благоустрою, тимчасових (металевих) гаражів, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення на території м. Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.02.2019 № 4505-МР.
Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить заборонити виконавчому комітету Сумської міської ради, Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради, комісії з питань звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми та залученим ними до виконання робіт комунальним підприємствам або іншим суб`єктам господарювання демонтувати тимчасову споруду, визначену в пункті 33 додатку до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №303 від 21.05.2019.
Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що на момент пред`явлення даного позову існує ризик демонтажу тимчасової споруди, оскільки з інформації орендаря ОСОБА_1 17.02.2020 вона отримала лист № 246/08.01-22 про необхідність власнику, у строк до 20.02.2020, самостійно демонтувати тимчасову споруду, а інакше її буде демонтовано примусово.
На думку позивача, у разі не вжиття заходів щодо заборони виконавчому комітету Сумської міської ради, Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради, комісії з питань звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми та залученим ними до виконання робіт комунальним підприємствам або іншим суб`єктам господарювання, вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди, це унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів підприємства.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи заяви, вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно із ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняє дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із аналізу наведених норм права вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Також суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Із наведеного вбачається, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Однак, дослідивши доводи заяви суд не виявив існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Суд звертає увагу, що наведені позивачем підстави для забезпечення позову є також його доводами позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення та порядку, і вказані доводи, на переконання суду, не мають очевидних ознак, визначених ст.150 КАС України та підлягають дослідженню під час судового розгляду.
Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач посилається виключно на те, що внаслідок не вжиття заходів щодо заборони виконавчому комітету Сумської міської ради, Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради, комісії з питань звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Суми та залученим ними до виконання робіт комунальним підприємствам або іншим суб`єктам господарювання, вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди, це унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів підприємства.
Водночас, повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень у сфері здійснення державного архітектурно-будівельного контролю спрямовані на забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
На відміну від господарської діяльності позивача, державний архітектурно-будівельний контроль покликаний забезпечити додержання вимог спеціального законодавства, а враховуючи потенційну небезпеку та наслідки, які можуть виникнути у зв`язку з недотриманням вимог містобудівного законодавства і які можуть нести загрозу життю та здоров`ю людей, вжиття заходів контролю не може ставитись у залежність від можливості здійснювати позивачем його господарської діяльності.
До того ж, прийняття оскаржуваного рішення та порядку і мало за мету зупинення діяльності позивача з метою недопущення подальшого порушення законодавства.
Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.
Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
У разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Відповідність оскаржуваних рішення і Порядку критеріям правомірності підлягає дослідженню при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи, не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295 КАС України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" про забезпечення позову у справі №480/1141/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоружів" до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправними і скасування пункту додатку до рішення та Порядку - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.В. Савицька