Справа № 161/20735/19
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/14/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

секретаря - Макухи О.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Карпінської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2019 року ДОП ВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

Вказує, що в оспорюваній постанові третя особа на підтвердження своїх вимог посилається на протоколи ДУ Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України від 12.11.2019 року та Волинської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 13.11.219 року, однак вказані протоколи не були надані йому для ознайомлення.

Крім того, в постанові не зазначено вимоги яких законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях він порушив, а тому вважає, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

У зв`язку з чим, просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовні заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови від 05.12.2019 року слідує, що ОСОБА_1 , 13.11.2019 року о 22.25 год., перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Старрітейл» та маючи у власності магазин «Наш Край», що по вул. Липинського, 11 в м. Луцьку, в котрий раз допустив роботу устаткування у вищевказаному магазині, що спричиняє шум, який заважає відпочивати мешканцям даного будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 182 КУпАП (а.с. 3).

Частиною 1 ст. 182 КУпАП передбачено, що порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує із листа Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області, 06.11.2019 року мешканці будинку АДРЕСА_1 . Луцьку звернулись із колективним зверненням до управління стосовно погіршення умов проживання через постійний цілодобовий шум, гул, вібрацію внаслідок діяльності магазину «Наш Край» ТзОВ «Старрітейл», розташованого на першому поверсі будинку і відповідно до результатів вимірювань встановлено перевищення рівнів звуку в денний та нічний час доби, що не відповідає державним санітарним правилам допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 р. №463 (а.с. ).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не довів неправомірність дій відповідача при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення та не вбачає підстав для її скасування, оскільки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та належних і обґрунтованих доказів, які зазначені вище.

А тому, за таких обставин, суд дослідивши представлені наявні докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 186 КУпАП і накладання стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. - відмовити.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст судового рішення складений 11 лютого 2020 року.