Справа № 620/1902/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1902/19 Головуючий у 1 інстанції: Заяць О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мельничука В.П. Федотова І.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівської митниці ДФС на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Домашній текстиль" до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК-Домашній текстиль" звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA102000/2019/000063/2 від 07.05.2019 р.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102150/2019/00105 від 07.05.2019 р.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2019/000063/2 від 07.05.2019. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102150/2019/00105.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Чернігівська митниця ДФС звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало неподання ТОВ "ТК-Домашній текстиль" документів, що підтверджують вартість транспортних витрат, зокрема, платіжних документів про оплату за морський фрахт.

27 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Домашній текстиль" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06 травня 2019 року декларантом ПП «Бізнес Партнер», який діяв від імені ТОВ «ТК-Домашній текстиль» на підставі договору № 3107/2017 від 31.07.2017 р., подано до Чернігівської митниці ДФС декларацію № UА102150/2019/202472 та заявлено до митного оформлення отриманий за Контрактом №8 від 02.08.2017 р. товар: тканина полотняного переплетення 100% поліестер з набивним пігментним малюнком 70 г/кв.м. (+- 3г) шир. 220 см, 25537 метрів ціною 0.420 доларів США па суму 10725,54 доларів США; тканина полотняного переплетення 100% поліестер з набивним реактивним малюмком 70 г/кв.м. (+- 3г) шир. 220 см 51892 метрів ціною 0,490 доларів США на суму 25427,08 доларів США.

Ціна товару заявлена у митній декларації становить - 36 152,62 доларів США, зокрема, митна вартість товару розрахована декларантом за ціною контракту та склала 973 460,64 грн., де 957 338,04 грн. - вартість товару (36 152,62 доларів США х 26,480461 (курс долару НБУ на день подання декларації) + 16 122,60 грн. - вартість фрахту морської доставки.

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 8 від 02 липня 2017 року, укладеного між ТОВ «ТК-Домашній текстиль» та Компанією «ШАОКСІНГ БОЛАН ІМПОРТ EНД ЕКСПОРТ КО., ЛТД» (Китай) (далі Продавець), Продавець зобов`язується поставити, a покупець прийняти та оплатити на умовах даного контракту товар, асортимент, кількість, ціна якого, зазначається в Інвойсі для кожної партії товару окремо.

Поставка товару здійснюється Продавцем на умовах, що зазначені в Інвойсі для кожної окремої партії товару.

Відповідно до п. 4.1. Контракту, оплата за товар здійснюється як по передплаті, так і по факту надходження товару. Умови оплати зазначені в Інвойсі на кожну поставку партії товару.

Інвойсом від 23 березня 2019 року встановлено: асортимент - тканини, кількість - 77429 метрів, ціна товару за одиницю, а також, загальну вартість товару - 36152,62 доларів США.

Разом з цим, Інвойсом встановлено: умови оплати за товар - 100% передплата (п. 4 Інвойсу); умови поставки - Інкотермс 2010: FOB Шанхай (п. 6 Інвойсу); дата відвантаження - протягом 30 днів після передплати (п.8 Інвойсу).

Імпорт товару не підлягає ліцензуванню. Страхування товару не здійснювалось.

Морське перевезення вантажу здійснювалось на підставі Договору про транспортно- експедиційне обслуговування № 30082016/1 від 30 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ «Ламай Шпппіпг» (Експедитор) та ТОВ «ТК-Домашній текстиль» (Клієнт). Відповідно до підпункту а, пункту 4.1.3. зазначеного Договору, платежі, що підлягають оплаті за надані послуги за перевезення вантажу морським транспортом (фрахт) та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням клієнт сплачує протягом п`яти (5) календарних днів з дати доставки на митний термінал за місцем акредитації клієнта, при обов`язковому в розпорядженні Експедитора заставного вантажу Клієнта.

Вартість морського перевезення вантажу за коносаментом № МЕ від 27 березня 2019 року склала 16122,60 грн., що підтверджено рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) ТОВ «Ламап Шиппінг» щодо транспортно-експедиційної послуги - морське перевезення вантажу за межами державного кордону України № LS-4194558 від 25.04.2019 р. та довідкою ТОВ «Ламан Шиппінг» № 304344 від 25.04.2019 р.

Разом з митною декларацією, декларантом, на підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товарів, згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, декларантом подано митному органу наступний пакет документів: митна декларація № UA 102150/2019/202472 від 06.05.2019 р.; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercsal invoice) № ТК 007 від 23.03.2019 р.; зовнішньо-економічний контракт № 8 від 02.08.2017 р.; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення № 8 від 19.02.2019 р.; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення № 11 від 18.04.2019 р.; транспортний документ CMR № 435798 від 05.05.2019 р.; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) ТОВ «Ламан Шиппінг» про транспортно-експедиційні послуги - морське перевезення вантажу за межами державного кордону № LS-4194558 від 25.04.2019 р. на суму 16122,60 грн; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, довідка ТОВ «Ламап Шиппінг» № 304344 від 25.04.2019 р.

Додатково декларантом надано митному органу: пакувальний лист № ТК 007 від 23.03.2019 р.; коносамент № МЕ від 27.03.2019; сертифікат про походження товару № 19С3306А3906/00002 від 26.03.2019 р.; декларацію про походження товару № ТК 007 від 23.03.2019 р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.03.2019 р.; договір про надання послуг митного брокера № 3107/2017 від 31.07.2017 р.; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 1835 від 01.07.2016 р.; договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 30082016/1 від 30.08.2016 р.; копію митної декларації країни відправлення № 00929273 від 23.03.2019 р.

07 травня 2019 року митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 102150/2019/00105 від 07 травня 2019 року та прийнято рішення про коригування митної вартості UA 102000/2019/000063/2 від 07 травня 2019 року, відповідно до якого, митна вартість товару визначена за резервним методом.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації , позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (далі - МК України), усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

В силу п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Положеннями частини 1 статті 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Нормами ч.1 ст. 248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В силу ч. 6 ст. 264 МК України, митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

В силу ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 4-5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Положеннями ч. 1 ст. 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

В силу частини 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями ч. 5 ст. 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Нормами ч. 2 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В силу частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положеннями частини 2 статті 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом ПП «Бізнес Партнер», від імені ТОВ «ТК-Домашній текстиль», подано до Чернігівської митниці ДФС митну декларацію № UА102150/2019/202472 щодо митного оформлення наступного товару: тканина з синтетичних комплексних ниток (100% поліестер): тканина полотняного переплетення з набивним пігментним малюнком 70 г/кв.м. (+- 3г) шир. 220 см.; тканина полотняного переплетення з набивним реактивним малюнком 70 г/кв.м. (+- 3г) шир. 220 см (а.с. 25).

Вартість товару у сумі 973 460,64 грн., яка вказана у митній декларації, була визначена декларантом за ціною контракту.

02 серпня 2017 року між ТОВ «ТК-Домашній текстиль» та Компанія «ШАОКСІНГ БОЛАН ІМПОРТ EНД ЕКСПОРТ КО., ЛТД» укладено Контракт №8, відповідно до п.1.1. якого, Продавець зобов`язується поставити та передати Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити, на умовах даного Контракту, товар, асортимент, кількість, ціна якого зазначається в Інвойсі для кожної партії товару окремо, що являється невід`ємною частиною даного Контракту (а.с.31-33).

Згідно п. 2.3. вказаного Контракту №8, товар поставляється за цінами згідно Інвойсу на поставку кожної партії товару.

Відповідно до Інвойсу від 23 березня 2019 року №ТК007, поставка товару - тканина полотняного переплетення 100% поліестер з набивним пігментним малюнком 70 г/кв.м. (+- 3г) шир. 220 см. та тканина полотняного переплетення 100% поліестер з набивним реактивним малюнком 70 г/кв.м. (+- 3г) шир. 220 см., загальною кількістю 77 423 м. здійснюється за правилами - Інкотермс 2010: FOB Шанхай та загальна вартість товару становить - 36 152,62 доларів США (а.с. 34).

Так, між ТОВ «ТК-Домашній текстиль» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Експедитор) укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 30082016/1 від 30 серпня 2016 року (а.с. 47-52).

Згідно пп. «а» п. 4.1.3. зазначеного Договору, платежі, що підлягають оплаті за надані послуги за перевезення вантажу морським транспортом (фрахт) та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням, клієнт сплачує протягом п`яти (5) календарних днів з дати доставки на митний термінал за місцем акредитації клієнта, при обов`язковому в розпорядженні Експедитора заставного вантажу Клієнта.

Відповідно до Рахунку-фактури № LS-4194558 від 25 квітня 2019 року, вартість морського перевезення вантажу за межами державного кордону України становить 16 122,60 грн. (а.с. 38).

Таким чином, митна вартість товару визначена декларантом включила в себе вартість товару 957338,04 (36152,62 доларів США х 26,480461 (курс долару НБУ на день подання декларації) та вартість фрахту морської доставки 16122,60 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товарів, позивачем були надані наступні документи: митну декларацію № UA 102150/2019/202472 від 06.05.2019 р.; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercsal invoice) № ТК 007 від 23.03.2019 р.; Контракт № 8 від 02.08.2017 р.; платіжне доручення № 8 від 19.02.2019 р.; платіжне доручення № 11 від 18.04.2019; транспортний документ CMR № 435798 від 05.05.2019 р.; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4194558 від 25.04.2019 р. на суму 161 22,60 грн.; Довідку ТОВ «Ламан Шиппінг» № 304344 від 25.04.2019 року, пакувальний лист № ТК 007 від 23.03.2019 р.; коносамент № МЕ від 27.03.2019; сертифікат про походження товару № 19С3306А3906/00002 від 26.03.2019 р.; декларацію про походження товару № ТК 007 від 23.03.2019 р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.03.2019 р.; договір про надання послуг митного брокера № 3107/2017 від 31.07.2017 р.; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 1835 від 01.07.2016 р.; договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 30082016/1 від 30.08.2016 р.; копію митної декларації країни відправлення № 00929273 від 23.03.2019 р.

Однак, 07 травня 2019 року Чернігівською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 102000/2019/000063/2, відповідно до якого, відповідач, застосував резервний метод визначення митної вартості товару (а.с. 21-22).

Також, відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07 травня 2019 року № 102150/2019/00105.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №809/278/17 зазначив наступне: «…митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

Колегія суддів, дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, дійшла висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною митною декларацією документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених Законом обмежень для застосування першого методу та обставин достатніх для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже, і підстав для використання резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар, його ціну та не містять розбіжностей, а отже, підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Доводи апелянта про відсутність документального підтвердження транспортних витрат, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, на підтвердження розміру витрат на перевезення вантажу, декларантом було надано митному органу Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4194558 від 25 квітня 2019 року та Довідку про транспортні витрати ТОВ «Ламан Шиппінг» № 304344 від 25 квітня 2019 року (а.с. 38-39).

Крім того, посилання апелянта на те, що позивачем не надано платіжних документів про оплату за морський фрахт експедитором на користь морського перевізника, колегія суддів вважає необгрунтованим, з огляду на наступне.

Так, як зазначено вище, перевезення товару здійснювалося, на підставі Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 30082016/1 від 30.08.2016 року, укладеного між ТОВ «ТК-Домашній текстиль» та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ».

Відповідно до п. 2.2.1. зазначеного Договору, експедитор має право укладати від свого імені договори з транспортними, експедиційними та іншими організаціями, з метою виконання власних обов`язків за вказаним договором.

Оскільки, обов`язок щодо організації товарно-експедиційного обслуговування товару декларанта покладено на ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності договірних відносин ТОВ «ТК-Домашній текстиль» безпосередньо з морським перевізником, колегія суддів вважає безпідставною вимогу апелянта про надання позивачем платіжних документів про оплату за морський фрахт експедитором на користь морського перевізника.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що інформація зазначена в платіжних документах за морський фрахт експедитором на користь морського перевізника за перевезення контейнеру не впливає на числові значення складових митної вартості товарів.

Доводи апелянта про правомірність застосування резервного методу визначення митного вартості товару, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №810/4296/16 вказав: «у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Як вбачається із рішення про коригування митної вартості від 07 травня 2019 року №102000/2019/000063/2, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої, здійснено коригування митної вартості, при цьому, вказане рішення не містить інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації для застосування резервного методу, які числові значення митної вартості таких товарів, обсяги та умови їх поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості.

Отже, на думку колегії суддів, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ТОВ "ТК-Домашній текстиль" та визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2019/000063/2 від 07 травня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102150/2019/00105.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Домашній текстиль" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243,250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Мельничук В.П.

Федотов І.В.

Повний текст постанови виготовлено 17.02.2020 року