Справа № 540/1537/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1537/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства " Міський водоканал " до Міністерства фінансів України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, Міністерство розвитку громад та територій України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

Комунальне підприємство "Міський водоканал" (далі - позивач, КП "Міський водоканал") звернулося до суду з позовом до Міністерства фінансів України (далі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Державної казначейської служби України ( третя особа - 1, ДКСУ), Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (третя особа - 2, ГУ ДКСУ в Херсонській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ № 332 від 18.05.2017 р., договорами № 17 від 24.11.2017 року на суму 3 436 945,95 грн.; № 28 від 19.12.2017 року на суму 825798,82 грн.; та доведення його до відома Казначейства;

- зобов`язати Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ № 332 від 18.05.2017 р., договорами № 17 від 24.11.2017 року на суму 3 436 945,95 грн.; на суму 825 798,82 грн. на загальну суму 4 262 744,77 грн. (чотири мільйони двісті шістдесят дві тисячі сімсот сорок чотири гривень 77 копійок).

II. Позиція позивача, заперечення відповідача та пояснення третіх осіб

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що Законом України від 21.12.2016 № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було передбачено виділення субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах, у зв`язку з чим, у порядку визначеному Порядком та умовами надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 (далі - Порядок № 332), позивачем укладено договори про організацію взаєморозрахунків. Проте, кошти відповідної субвенції внаслідок бездіяльності відповідача та неприйняття відповідного рішення від Держказначейства до ГУ Держкажначейства перераховані не були. Позивач стверджує, що Порядком № 332 саме відповідач визначений відповідальним державним органом, на який покладається завершення процедури проведення розрахунків шляхом виділення коштів субвенції, однак, не прийнявши рішення про перерахунок субвенції, відповідач тим самим унеможливив проведення розрахунків позивача з бюджетом та погашення заборгованості по податку на додану вартість, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

04.09.2019 року представником третьої особи ГУ ДКСУ у Херсонській області надано до суду пояснення на позовну заяву, за змістом яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у 2017 році Державною казначейською службою України асигнування на проведення взаєморозрахунків за договорами, укладеними КП "Міський водоканал", з державного бюджету не відкривались. Внаслідок чого у ГУ ДКСУ у Херсонській області без виділення ДКСУ коштів відповідної субвенції з державного бюджету не було можливості здійснити розрахунки з позивачем. Разом з тим, відповідно до ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України всі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. З огляду на зазначене третя особа вважає, що не профінансовані за 2017 рік договори про організацією взаєморозрахунків вважаються такими, що втратили чинність.

09.09.2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що підтверджується приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України, якими передбачено, що всі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, тобто з 01 січня по 31 грудня кожного року. З огляду на викладене відповідач вважає, що не профінансовані за 2017 рік договори про організацією взаєморозрахунків вважаються такими, що втратили чинність. Також відповідач вказує на недоведеність факту порушення прав та інтересів позивача саме Міністерством фінансів України. Крім того, відповідач зазначив про надання відповідних доручень Казначейству на перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з урахуванням наявності джерел проведення розрахунків за договорами та додав, що неодноразово доповідав Кабінету Міністрів України та звертався до Мінрегіону, як головного розпорядника коштів субвенції, про неможливість проведення розрахунків за договорами, укладеними у рахунок надходжень податкового боргу із податку на додану вартість, який утворювався підприємствами тепловодопостачання у 2017 році, у зв`язку із значним невиконанням у 2017 році запланованих надходжень з цього податку. Відповідач вказує, що невиконання у минулому році запланованих надходжень з податку на додану вартість не дало змоги залучити грошові зобов`язання 2017 року з цього податку як додаткове джерело субвенції на відшкодування різниці між фактичними витратами та тарифами на комунальні послуги і, відповідно, забезпечити розрахунки за договорами, які укладені у рахунок зазначеного джерела. Крім того, відповідач звертає увагу на пунктом 17 примірного договору про організацією взаєморозрахунків передбачено, що договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування. З таких підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

01.11.2019 року представником третьої особи Міністерства розвитку громад та територій України подано до суду пояснення щодо позовної заяви, відповідно до змісту яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Так, на виконання пункту 8 Порядку № 332 договори про організацію взаєморозрахунків за участю КП "Міський водоканал", в тому числі договір від 24.11.2017 р. № 17 на суму 3 436 945,95 грн. та договір від 19.12.2017 р. № 28 на суму 825 798,82 грн., у складі узагальнених реєстрів договорів № 18_ЗФ та № 21_ЗФ були направлені до Мінфіну. Також Мінрегіон листом від 15.09.2017 р. № 7/10-9790 звертався до Мінфіну щодо необхідності фінансування укладених відповідно до вимог Порядку № 332 та умов договорів про організацію взаєморозрахунків, що передбачають погашення податкової заборгованості зі сплати податку на додану вартість. Таким чином, за позицією третьої особи, Мінрегіон в межах його компетенції було вжито вичерпні заходи щодо виконання постанови КМУ № 332 та реалізації положень закону. Крім того, представник третьої особи звертає увагу на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Третя особа - Державна казначейська служба України пояснень щодо позовної заяви не надала.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 16.08.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.09.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 16.09.2019 року відкладено підготовче засідання до 03.10.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 03.10.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, назва якого змінена на "Міністерство розвитку громад та територій України", продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання до 12 листопада 2019 року.

У зв`язку з перебуванням судді Дубровної В.А. у період з 12 по 21 листопада 2019 року на лікарняному, розгляд справи 12.11.2019 р. не відбувся, визначено наступну дату судового засідання на 22.11.2019 року.

Ухвалою суду від 22.11.2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 1740/1838/18.

Ухвалою суду від 22.01.2020 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 04.02.2020 року.

Ухвалою суду від 04.02.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 14.02.2020 року.

В судове засідання 14.02.2020 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

12.02.2020 р. представником позивача надано до суду заяву, якою просить розгляд даної справи здійснювати без участі представника КП "Міський водоканал".

14.02.2020 р. представником відповідача надано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Міністерства фінансів України.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом. (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України)

З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

КП "Міський водоканал" включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, як про юридичну особу 28.07.2004 року, за основним видом діяльності за КВЕД 36.00 є забір, очищення та постачання води.

Згідно довідки ГУ ДФС у Херсонській області № 6418/10/21-22-17-0216 від 11.12.2017 р., за платником КП "Міський водоканал" () станом на 01.12.2017 р. обліковується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 453 932,04 грн. (податковий борг), а також діючі розстрочені (відстрочені, реструктуризовані) грошові зобов`язання в сумі 1 808 812,73 грн.

24.05.2017 року позивачем супровідним листом № 839/05 було подано до Херсонської обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах пакет документів для узгодження обсягів заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися транспортувалися та постачалися населенню КП "Міський водоканал".

За результатами засідання Обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах було прийнято рішення, оформлене протоколом від 09.06.2017 р. № 1, про узгодження обсягів заборгованості з різниці в тарифах відповідно до Реєстрів, що додаються до цього протоколу.

Згідно пункту 2 Реєстру до протоколу № 1 засідання обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 09.06.2017 р., для КП "Міський водоканал" м. Нова Каховка сума заборгованості в тарифах для населення складає 14 365 688,66 грн.

Протоколом № 3 від 20.06.2017 року було розподілено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах між підприємствами надавачами послуг за рахунок джерел, зазначених у статті 31 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Так, згідно п. 6 Реєстру до протоколу № 3 від 20.06.2017 року КП "Міський водоканал" м. Нова Каховка було виділено з державного бюджету обсяг субвенцій у розмірі 14 365 688,66 грн., в тому числі з загального фонду 4 844 701,64 грн. та зі спеціального фонду 9 520 987,02 грн.

24.11.2017 року між ГУ ДКСУ в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської ОДА, Фінансовим управлінням Новокаховської міської ради, Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради та КП "Міський водоканал" укладено договір від № 17 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 18.05.2017 р. № 332 на загальну суму 3 436 945,95 грн. для погашення податкового боргу КП "Міський водоканал", в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму такого реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) боргу.

19.12.2017 року між тими самими сторонами укладено аналогічний договір № 28 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 18.05.2017 р. № 332 на загальну суму 825 798,82 грн. для погашення податкового боргу КП "Міський водоканал", в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму такого реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) боргу.

Умовами вищевказаних договорів, розроблених на основі Примірного договору про організацію взаєморозрахунків, затвердженого Постановою № 332, процедура з перерахування суми коштів встановлена у такому порядку:

1. Казначейство на підставі рішення Мінфіну перераховує стороні 1 (Головному управлінню Державної казначейської служби у Херсонській області) договору про організацію взаєморозрахунків кошти, визначені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

2. Головне управління Державної казначейської служби у Херсонській області перераховує отримані кошти на рахунок Департаменту фінансів Херсонської облдержадміністрації.

3. Департамент фінансів Херсонської облдержадміністрації, в свою чергу, перераховує дану суму коштів на рахунок Фінансового управління Новокаховської міської ради.

4. Фінансове управління Новокаховської міської ради перераховує дану суму коштів на рахунок Виконавчого комітету Новокаховської міської ради.

5. Виконавчий комітет Новокаховської міської ради перераховує дану суму коштів на рахунок КП "Міський водоканал".

5. Лише після перерахування Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради коштів на спеціальний рахунок КП "Міський водоканал", який відкрито в ГУ ДКСУ в Херсонській області, КП "Міський водоканал" перераховує до загального фонду державного бюджету кошти для погашення податкового боргу, у тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму такого реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) боргу в сумі, визначеній кожним договором.

Листом від 08.12.2017 № 9-05/1/1226-20606 Державна казначейська служба України повідомила Мінфін та Мінрегіон про те, що за період з 23 листопада по 08 грудня поточного року надійшло та зареєстровано 47 договорів про організацію взаєморозрахунків на загальну суму 63 805 842,40 грн. До вказаного листа додано, зокрема, інформацію щодо переліку наявних договорів про організацію взаєморозрахунків із зазначенням надавачів послуг та видів перерахувань до державного бюджету із зазначенням про укладення з КП "Міський водоканал" договору про організацію взаєморозрахунків від 24.11.2017 № 17 на суму 3 436 945,95 грн.

Листом від 22.12.2017 № 9-05/1/1316-21652 Державна казначейська служба України повідомила Мінфін та Мінрегіон про те, що за період з 08 по 22 грудня поточного року надійшло та зареєстровано 38 договорів про організацію взаєморозрахунків на загальну суму 39 006 978,40 грн. До вказаного листа додано, зокрема, інформацію щодо переліку наявних договорів про організацію взаєморозрахунків із зазначенням надавачів послуг та видів перерахувань до державного бюджету із зазначенням про укладення з КП "Міський водоканал" договору про організацію взаєморозрахунків від 19.12.2017 № 28 на суму 825 798,82 грн.

Листом від 01.12.2017 Мінрегіон надав Мінфіну узагальнені реєстри договорів про організацію взаєморозрахунків № 17 ЗФ, № 18 ЗФ, у тому числі й щодо укладеного договору з КП "Міський водоканал" від 24.11.2017 № 17, а також листом від 22.12.2017 № 7/10-14095 надав узагальнені реєстри договорів про організацію взаєморозрахунків № 21 ЗФ, у тому числі й щодо укладеного договору з КП "Міський водоканал" від 19.12.2017 № 28.

Листом від 23.01.2018 № 06330-3/6-3/1961 Мінфін повідомив Кабінет Міністрів України та Мінрегіон про недовиконання планових показників доходів загального фонду державного бюджету від податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) з урахуванням бюджетного відшкодування на 18,2 млрд грн., що не дозволило залучити грошові зобов`язання 2017 року з податку на додану вартість як додаткове джерело субвенції на відшкодування різниці між фактичними витратами та тарифами на комунальні послуги і відповідно забезпечити розрахунки за договорами, які укладені у рахунок зазначеного джерела.

Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ № 332 від 18.05.2017 р., договорами № 17 від 24.11.2017 року на суму 3 436 945,95 грн.; № 28 від 19.12.2017 року на суму 825798,82 грн.; та доведення його до відома Казначейства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 48 частини першої статті 2 Бюджетного Кодексу України (далі - БК України) субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції;

Статтею 97 БК України визначено трансферти, що надаються з Державного бюджету України місцевим бюджетам.

Частиною другої зазначеної статі встановлено, що порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 23 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 13 та 14 статті 11 цього Закону).

Кабінетом Міністрів України, на виконання Закону та частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України, постановою від 18.05.2017 № 332 затверджено Порядок та умови надання у 2017 році вказаної субвенції, де визначено детальний механізм виділення коштів субвенції та проведення взаєморозрахунків. (далі - Порядок № 332)

Пунктом 3 Порядку № 332 передбачено, що підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, надавали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору.

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1 головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінрегіонрозвитку (пункт 1 Порядку № 332)

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Порядку № 332 місцеві фінансові органи на підставі отриманих відповідно до пункту 6 цих Порядку та умов документів формують узагальнені реєстри договорів, які надсилаються разом з копіями договорів про організацію взаєморозрахунків щомісяця до 5 і 20 числа структурним підрозділам з питань фінансів обласних, Київської міської держадміністрацій для їх узагальнення та подання щомісяця до 7 і 22 числа Мінрегіонрозвитку зведеного реєстру таких договорів разом з їх копіями, а Казначейству і його територіальним органам, в яких відкриті рахунки учасників розрахунків, - договорів про організацію взаєморозрахунків.

Казначейство перевіряє договори про організацію взаєморозрахунків та подає щомісяця до 9 і 24 числа Мінфіну та Мінрегіонрозвитку інформацію про зобов`язання, що підлягають відшкодуванню за рахунок субвенції, в розрізі надавачів послуг.

Мінрегіонрозвитку узагальнює подані відповідно до пункту 7 цих Порядку та умов документи, формує узагальнений реєстр договорів про організацію взаєморозрахунків та подає його щомісяця до 10 і 25 числа Мінфіну.

Мінфін на підставі поданої Казначейством інформації та поданого Мінрегіонрозвитку узагальненого реєстру договорів про організацію взаєморозрахунків приймає рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом, яке доводиться до відома Казначейства.

Казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2010 року № 1132, і Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Мінфіном.

Розрахунки з погашення заборгованості за рахунок джерел, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", проводяться шляхом залучення коштів з єдиного казначейського рахунка.

VI. Оцінка суду

Як вбачається з наведених вище правових норм, субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам надається на погашення різниці між фактичною вартістю відповідних послуг (теплопостачання, водовідведення та ін.) та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік" передбачено виділення субвенції за рахунок коштів державного бюджету на вказані цілі, а Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок № 332, яким визначено механізм отримання постачальниками послуг з водовідведення, теплопостачання та інших житлово-комунальних послуг компенсації за рахунок субвенції.

Згідно Порядком № 332 Мінрегіонрозвитку ( перейменовано у Міністерство розвитку громад та територій України) визначено головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми. При цьому, на Мінфін України покладено обов`язки на підставі поданої Казначейством інформації про зобов`язання, що підлягають відшкодуванню за рахунок субвенції, та поданого Мінрегіонрозвитку узагальненого реєстру договорів про організацію взаєморозрахунків, прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом, та доведення його до відома Казначейства.

Отже, у вказаному вище ланцюгу проведення взаєморозрахунків у міжбюджетному трансферті рішення Мінфіну виступає каталізатором виникнення даних відносин, без ухвалення та направлення до Держказначейства якого, не виникають відносин з перерахування субвенції згідно з розподілом коштів та не може бути завершена процедура проведення розрахунків шляхом виділення коштів, передбачених Законом про Державний бюджет на 2017 рік.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем та всіма суб`єктами спірних правовідносин, окрім Міністерства фінансів України, виконані необхідні дії, спрямовані на отримання позивачем субвенції на погашення різниці у тарифах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 та договорів про проведення взаєморозрахунків від 24.11.2017 № 17, від 19.12.2017 № 28. Зокрема, Мінрегіонрозвитку на підставі поданої Казначейством інформації сформував зведений звід договорів про взаєморозрахунки, стороною у яких є КП "Міський водоканал", та направив його до Мінфіну для перерахування субвенції.

У свою чергу, Міністерством фінансів України, у порушення пункту 8 Порядку №332, не було прийнято рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до визначених вище договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 та не доведено їх до Казначейства, внаслідок чого виникли обставини, які позбавили позивача можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього.

На цій підставі суд вважає доводи відповідача про недоведеність факту порушення прав та інтересів позивача саме Міністерством фінансів України такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 09.12.2019 року по справі № 1740/1838/18.

Стосовно доводів відповідача щодо неможливості проведення розрахунків за договорами про надання субвенції у зв`язку із значним невиконанням у 2017 році запланованих надходжень з податку на додану вартість, а також щодо того, що бюджетний період 2017 року завершився 31 грудня цього ж року, тому, договори про проведення взаєморозрахунків втратили чинність, сув виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема, на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

З метою забезпечення доступності мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлюються тарифи на деякі види житлово-комунальних послуг, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, встановлені тарифи, як правило, не покривають фактичних витрат надавачів житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з цим та з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання житлово-комунальних послуг належної якості держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.

Отже, субвенція на відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами на надання житлово-комунальних послуг, у розумінні БК України, Закону про Державний бюджет України на 2017 рік є державною гарантією на відшкодування в повному обсязі різниці в тарифах, яка виникла у зв`язку із невідповідністю фактичної вартості зазначених послуг, механізм реалізації якої визначений Кабінетом Міністрів України, зокрема, у Порядку № 332 та не може бути припинений у зв`язку із закінченням бюджетного періоду у разі незавершення процедури виділення коштів субвенції до 31 грудня цього періоду.

Відтак, посилання відповідача на неможливість здійснення своїх зобов`язань через значне невиконанням у 2017 році запланованих надходжень з податку на додану вартість, а також щодо того, що бюджетний період 2017 року завершився 31 грудня цього ж року, не ґрунтується на вимогах закону та є безпідставним.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 09.12.2019 року по справі № 1740/1838/18.

Окрім цього, в Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).

Таким чином, законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

При цьому, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ № 332 від 18.05.2017 р., договорами № 17 від 24.11.2017 року на суму 3 436 945,95 грн.; № 28 від 19.12.2017 року на суму 825798,82 грн. та доведення його до відома Казначейства, а також зобов`язання Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку на умовах, викладених вище.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 19 210,00 грн. підлягає стягненню з Міністерства фінансів України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Комунального підприємства "Міський водоканал" ( місцезнаходження 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 6, , е-mail: .) до Міністерства фінансів України ( місцезнаходження 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2 , е-mail: infomf@,minfin.gov.ua) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Державної казначейської служби України ( місцезнаходження 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6 е-mail: ), Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (місцезнаходження 73003, Херсонська область, м.Херсон, вулиця Старообрядницька, 21, E-mail: ), Міністерство розвитку громад та територій України (місце знаходження 01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 9, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ № 332 від 18.05.2017 р., договорами № 17 від 24.11.2017 року на суму 3 436 945,95 грн.; № 28 від 19.12.2017 року на суму 825798,82 грн.; та доведення його до відома Державної казначейської служби України.

Зобов`язати Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції КП "Міський водоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ № 332 від 18.05.2017 р., договорами № 17 від 24.11.2017 року на суму 3 436 945,95 грн.; на суму 825 798,82 грн., на загальну суму 4 262 744,77 грн. (чотири мільйони двісті шістдесят дві тисячі сімсот сорок чотири гривень 77 копійок) та довести його до відома Державної казначейської служби України.

Стягнути з Міністерства фінансів України (місцезнаходження 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2 , е-mail: infomf@,minfin.gov.ua) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства "Міський водоканал" ( місцезнаходження 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 6, , е-mail: .) судовий збір в сумі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 108090000