Справа № 420/7651/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7651/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 17 грудня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру пенсії з 73% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у порядку та розмірах, визначених Постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення пенсії 73% сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 21 грудня 2019 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 22 січня 2020 року.

До суду 28 грудня 2019 року від позивача надійшла уточнена та доповнена позовна заява, яка ухвалою від 22 січня 2020 року, що занесена до протоколу судового засідання прийнята до провадження, відповідно до якої позивач просив визнати протиправними дій щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру пенсії з 73% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у порядку та розмірах, визначених Постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення пенсії 73% сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - ГУПФУ в Одеській області) було проведено позивачу перерахунок пенсії та здійснено виплату перерахованої пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», однак при проведенні вказаного перерахунку зменшено основний розмір пенсії з 73% до 70%.

Так, позивач вважає, що ГУПФУ в Одеській області протиправно зменшило основний розмір пенсії позивача та такі дії не відповідають нормам чинного пенсійного законодавства.

Позивач зазначає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії 70% від сум грошового забезпечення є звуженням змісту та обсягу існуючих у позивача прав і свобод у вигляді призначення позивачу пенсії виходячи із розміру 73% грошового забезпечення.

До суду 28 грудня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що перерахунок пенсії позивача було проведено на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018 року, позивачу було проведено перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 (надалі - Закон №2262) в редакції чинної на момент здійснення перерахунку.

Крім того, відповідач зазначив, що у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих працівників поліції, органів внутрішніх справ, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок станом на 01.01.2016 року і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання протиправними дій головного управління відсутні.

Позивачем, в свою чергу, надано відповідь на відзив (вхід. № 1149/20 від 13.01.2020 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не надав суду заперечення на відповідь на відзив.

На виконання ухвали суду відповідач надав суду належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (вхід. № 49947/19 від 28.12.2019 року).

На перше судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, до суду 22 січня 2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач на відкрите судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Про причини нез`явлення суд не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 22 січня 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу МВС України № 377 о/с від 29.04.2005 року, звільнено підполковника міліції ОСОБА_1 з посади начальника Білгород-Дністровського міського відділу Управління МВС України в Одеській області у відставку за п. 65 «а» (за віком) (а.с.12).

Згідно з розрахунку вислуги років на пенсію працівника органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 має 25 років 07 місяців 29 дні календарного строку служби та 26 років 05 місяців 6 дні пільгової вислуги років.

На підставі заяви про призначення пенсії та відповідно до довідки Управління МВС України в Одеській області від 07.04.2006 року вих. №14/1, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 29 квітня 2005 року у розмірі 73% грошового забезпечення (а.с.13).

Матеріалами справи підтверджено, що ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області видано ОСОБА_1 довідку №20163 (реєстр № 5 від 23.03.2018 року) про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) про те, що відповідно до Постанови КМУ від 15.11.2015 року та постанови КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», розмір грошового забезпечення за нормами, чинними за січень 2016 року за прирівняною посадою поліцейського начальника відділу поліції ВП на день звільнення зі служби складає 9368,44 грн. (а.с. 15).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі вказаної довідки пенсійним органом здійснений перерахунок пенсії позивачу, однак, виходячи з 70% грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав на адресу відповідача заяву про перерахунок пенсії.

Листом ГУПФУ в Одеській області від 21.11.2019 року вих. №2965/8-11 повідомило позивача про те, що рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року визнано протиправним та скасовано п. 3 Постанови КМУ №103, а інших рішень уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалось, а тому до законодавчого врегулювання вказаного питання підстави для перерахунку пенсій відсутні (а.с.16).

Не погодившись з вказаним перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату перерахованої пенсії у розмірі 73 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року.

Судом досліджена належним чином засвідчена копія пенсійної справи позивача.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, частиною другою цієї статті Закону визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до пункту 4 цього Порядку, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 3 якої постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу було призначено пенсію у 2005 році у розмірі 73 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 вказаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та від 21 лютого 2018 року № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18.

У рішенні зазначено, що це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач; в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо зменшення основного розміру пенсії з 73% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у порядку та розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення пенсії 73% сум грошового забезпечення та здійснити оплату, з урахуванням виплачених сум.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення належить негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

У позовній заяві позивач просить стягнути на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768, 40 грн. та витрати на оплату правничої допомоги в сумі 2000 грн.

Розглянувши вказане клопотання та додані документи на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги, а саме: витяг договору від 01.11.2019 року, детальний опис робіт та квитанції № 15 від 12.12.2019 року, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач оплатив судовий збір за подачу позову, та позовні вимоги позивача задоволені, керуючий приписами ст. 139 КАС України, судовий збір у розмірі 768, 40 грн. належить стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

Щодо стягнення на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги в сумі 2000 грн., суд зазначає, що в цій частині клопотання слід відмовити, з таких підстав.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На обґрунтування цього клопотання, позивач надав суду витяг з договору від 01.11.2019 року, в якому зазначено характер доручення: представляти інтереси позивача при підготовці позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії (а.с. 19); детальний опис робіт, в якому зазначені такі роботи: 01.11.2019 року консультація по правовим питанням (2 год.), 02.11.2019 року підготовка заяви до Головного управління пенсійного фонду України (2 год.), 04.11.2019 року відправка рекомендованим листом даної заяви (1 год.) 14.11.2019 року підготовка позовної заяви (6 год.); та квитанцію № 15 від 12.12.2019 року ради адвокатів Одеської області про прийняття від ОСОБА_1 2000 грн. (а.с. 20).

Оцінивши наведені вище докази, керуючись приписами ч. 7 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку, що такі докази не підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила.

Так, аналізуючи приписи ст.ст. 134, 139 КАС України, суд вважає, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути:

договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Між тим, договору з такими умовами суду не надано.

детальний опис виконаних робіт, в якому погодинно обґрунтовано, що виконано та скільки витрачено коштів на виконання кожної із вказаних робіт. Між тим, у наданому детальному описі не зазначено, скільки коштів витрачено на виконання кожної із вказаних робіт.

копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Суду також не надано.

довіреність (ордер) (такий документ наявний).

документ, що свідчить про оплату послуг. Суду надано квитанцію № 15 від 12.12.2019 року ради адвокатів Одеської області про прийняття від ОСОБА_1 2000 грн. (а.с. 20).

Відповідно до п. 25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої постановою Правлінням Національного Банку України від 29.12.2017 року № 148, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Згідно з додатку 2 до цього Положення, прибутковий касовий ордер затверджений у типовій формі №К01.

Дослідивши надану позивачем квитанцію, суд встановив, що вказана квитанція не відповідає типовій формі №К01, затвердженої Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої постановою Правлінням Національного Банку України від 29.12.2017 року № 148. Отже, дана квитанція відхиляється судом як доказ понесення таких витрат.

Суд вважає, що відсутність зазначених вище доказів має істотне значення для вирішення питання щодо повернення таких витрат, оскільки відсутність таких доказів свідчить про відсутність понесення витрат.

Аналізуючи практику Верховного Суду з порушеного питання можна дійти висновку, що документ про сплату таких витрат на користь адвоката є одним із обов`язкових документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 134 КАС України та вище приведені висновки суду, суд доходить висновку, що позивачем не надані достатні докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) щодо зменшення основного розміру пенсії з 73% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) провести з 01.01.2016 року перерахунок пенсії та виплату пенсії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у порядку та розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення пенсії 73% сум грошового забезпечення та здійснити оплату з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривен 40 копійок) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.