Справа № 620/2606/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2606/19 Головуючий у 1 інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мельничука В.П. Федотова І.В. Борейка Д.Е

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 18.07.2019 №1364 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наказ від 29.07.2019 №228 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день поновлення на роботі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки, доказів того, що саме він вчинив адміністративні правопорушення відповідачем не надано. Також, у зв`язку із відсутністю обвинувального вироку суду не може вирішуватись питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

24 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 18 серпня 2014 року по 06 листопада 2015 року позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року проходив службу в лавах Національної поліції України. Після закінчення навчання з серпня 2018 року займав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, мав звання лейтенанта поліції.

17 липня 2019 року начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було затверджено висновок службового розслідування та прийнято рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На виконання прийнятого рішення, було видано наказ від 18 липня 2019 року №1364, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. Вказаний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби реалізовано шляхом видання наказу по особовому складу від 29 липня 2019 року №228 о/с в частині звільнення позивача за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Вказані рішення прийняті на підставі матеріалів проведеного службового розслідування, згідно наказу від 08 липня 2019 року №1296.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що 06 липня 2019 року о 06.06 год. на службу « 102» надійшло повідомлення про те, що в місті Прилуки на перехресті вулиць Київська та Андріївська трапилось ДТП між автомобілем "Таврія" та іномаркою, з постраждалими.

Виїздом на місце події нарядів Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області було встановлено, що невстановлений автомобіль іноземного виробництва, який спричинив ДТП зник з місця пригоди. У подальшому, під час проведення огляду місця події було виявлено осколки з маркування "БМВ", що надало змогу класифікувати автомобіль який спричинив ДТП та зник з місця пригоди, а також, в подальшому орієнтувати наряди поліції на його пошук.

Пізніше, автомобіль "БМВ 520" д.н.з. НОМЕР_1 , з явними пошкодженнями, характерними для ДТП, було виявлено на території автокооперативу "Нафтовик" по вул. Земська м.Прилуки, який був вилучений та поміщений на території Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Виїздом на місце було встановлено, що вказаним автомобілем керує позивач.

Опитаний 08.07.2019 в рамках службового розслідування з приводу події за участю автомобіля "БМВ 520" д.н.з. НОМЕР_1 лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Опитаний з даного приводу начальник Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області полковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що 06.07.2019 близько 07.40 год. йому зателефонував черговий та повідомив, що в м. Прилуки трапилось ДТП за участю автомобілів "Таврія" та "БМВ", водій останнього зник з місця пригоди. Також, черговий повідомив, що до даного автомобіля може бути причетний лейтенант поліції ОСОБА_1 . Відразу була надана вказівка знайти останнього та доставити до відділення поліції. Під час особистого спілкування 06.07.2019 ОСОБА_1 свою причетність до ДТП заперечив, але у подальшому, 08.07.-2019 в присутності начальника СКП Прилуцького ВП ГУНП Чернігівської області підполковника поліції ОСОБА_2. під час повторної бесіди з лейтенантом поліції ОСОБА_1 останній у скоєнні ДТП зізнався та повідомив, що попросив свого знайомого ОСОБА_5 взяти провину за дане правопорушення на себе.

Опитаний з даного приводу заступник начальника Прилуцького ВП ГУНГІ в Чернігівській області - начальник сектору, кримінальної поліції підполковник поліції ОСОБА_2, надав аналогічні за змістом пояснення, а також підтвердив пояснення полковника поліції ОСОБА_3. про те, що лейтенант поліції ОСОБА_1 у його присутності зізнався у скоєнні ДТП та намаганні уникнути відповідальності.

У ході проведення службового розслідування, витребувано та приєднано до матеріалів службового розслідування відеозаписи з камер відеоспостереження, які розташовані в м. Прилуки.

Вивченням та переглядом відеозаписів з камер відеоспостереження "Безпечне місто" м. Прилуки, встановлено 06 липня 2019 року у проміжок часу з 04.25 до 05.42 лейтенант поліції ОСОБА_1 на автомобілі "БМВ 5202 д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у парку "Вічної слави" в м. Прилуки, в компанії молодих людей, серед яких громадянин ОСОБА_5 відсутній, що спростовує пояснення гр. ОСОБА_5 про те, що даний автомобіль знаходився у нього та ДТП вчинив саме він.

Також, переглядом відеозапису встановлено факти порушення Правил дорожнього руху лейтенантом поліції ОСОБА_1 ., а саме пункту 11.13: "заборонено рух транспортних засобів по тротуарах та пішохідних доріжках", що виразилось у заїзді автомобілем "БМВ 520" д.н.з. НОМЕР_1 до парку "Вічної слави" у м. Прилуки по пішохідній доріжці.

Окремо встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в парку "Вічної слави" у м. Прилуки, тобто, у громадському місці, справляв природні потреби на відкритій місцевості, чим ображав людську гідність і громадську мораль, тобто, здійснював правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ст. 173 та 178 КУпАП. Одночасно, з ОСОБА_1 аналогічне адміністративне правопорушення вчиняла цивільна особа, яка, дивлячись на дії поліцейського, вважала за можливе вчиняти подібне адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем дисципліни, порушення вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179 та вчинення дій які мають склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.130, ст.173 та ст.178 КУпАП.

Вважаючи складений відповідачем висновок службового розслідування та оскаржувані накази протиправними, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про національну поліцію" (далі - Закон №580).

Згідно ч.1 ст.17 Закону №580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580 визначено обв`язки поліцейських.

Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Особливості проведення службових розслідувань, застосувань дисциплінарних стягнень до працівників органів внутрішніх справ визначені Законом України "Про Національну поліцію", Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Законом України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України".

В силу ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно ст.3 Статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Статуту Національної поліції України визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 1 та ч.2 ст.13 Статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, поліцейські повинні неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті на службу до Національної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 . склав Присягу працівника поліції 07 листопада 2015 року.

Згідно п.1 Розділу І Правил, вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

З наведеного слідує, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Він має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, буки зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції, їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

З матеріалів справи вбачається, що, на підставі рапорту т.в.о.начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Панченка І.О. вих №1006-Р від 08.07.2019 р., призначено службове розслідування щодо виявлення в соцмережі публікації, з приводу можливої причетності до вчинення ДТП позивачем, що є підставою для призначення службового розслідування, у розумінні ч.4 ст.14 Статуту.

Як зазначалося, згідно матеріалів службового розслідування Комісією встановлено, що автомобілем «БМВ520» д.н.з. НОМЕР_1 керує лейтенант полiцiї ОСОБА_1 та використовує його у власних цілях.

Опитаний 08 липня 2019 року в рамках службового розслiдування, з приводу подiї за участю автомобiля «БМВ520» д.н.з. НОМЕР_1 лейтенант полiцiї ОСОБА_1 від надання будь-яких пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції.

Опитаний начальник Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській областi полковник полiцiї ОСОБА_3, пояснив, що 06 липня 2019 року близько 07.40 год. йому зателефонував черговий та повідомив, що в м. Прилуки трапилось ДТП за участю автомобiлiв «Таврія» та «БМВ», водій якого зник з місця пригоди. Також, черговий повідомив, що до даного автомобіля може бути причетний лейтенант поліції ОСОБА_1 .

Відразу була надана вказівка знайти ОСОБА_1 та доставити до вiддiлення проліції.

Пiд час особистого спiлкування 06 липня 2019 року ОСОБА_1 свою причетнiсть до ДТП заперечив, але, у подальшому, 08 липня 2019 року в присутностi начальника СКП Прилуцького ВП ГУНП областi пiдполковника полiцiї ОСОБА_2. під час повторної бесіди з лейтенантом поліції ОСОБА_1 , він у скоєнні ДТП зізнався та повідомив, що попросив свого знайомого ОСОБА_5 взяти провину за дане правопорушення на себе.

Опитаний з даного приводу заступник начальника Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області - начальник сектору кримінальної поліції підполковник поліції ОСОБА_2., надав аналогічні за змістом пояснення, а, також, підтвердив пояснення полковника поліції ОСОБА_3. про те, що лейтенант поліції ОСОБА_1 у його присутності зізнався у скоєнні ДТП та намагався уникнути відповідальності.

Вивченням та переглядом відеозаписів з камер відеоспостереження «Безпечне місто» м. Прилуки, в рамках службового розслідування, встановлено 06 липня 2019 року у проміжок часу з 04.25 до 05.42 год. лейтенант поліції ОСОБА_1 на автомобілі «БМВ 520» д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у парку «Вічної слави» в м. Прилуки, в компанії молодих людей, серед яких гр. ОСОБА_5 відсутній, що спростовує те, що даний автомобіль знаходився у нього та ДТП вчинив саме він.

Також, відповідачем переглядом вiдеозапису встановлено факти порушення Правил дорожнього руху лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме, пункту 11.13: « заборонено рух транспортних засобiв по тротуарах та пiшохiдниx доріжках», що виразилось у заїздi автомобiлем «БМВ 520» д.н.з. НОМЕР_1 до парку «Вічної слави» у м. Прилуки по пiшохiднiй дорiжцi. Вiдповiдальнiсть за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окремо встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в парку «Вічної слави» у м. Прилуки, тобто, у громадському мiсцi, справляв природнi потреби на відкритiй мiсцевостi, чим ображав людську гiднiсть i громадську мораль, тобто, здійснював правопорушення, вiдповiдальнiсть за яке передбачена ст. ст. 173 та 178 КуПАП.

Одночасно з ОСОБА_1 аналогічне адміністративне правопорушення вчиняла цивiльна особа, яка, дивлячись на дiї полiцейського, вважала за можливе вчиняти подiбне адмiнiстративне правопорушення.

З матерiалiв справи вбачаєтъся, що 17 липня 2019 року начальником Головного управління Нацiональної полiцiї в Чернiгiвськiй областi було затверджено висновок службового розслiдування та прийнято рiшення про притягнення позивача до дисциплінарної вiдповiдальностi. На виконання прийнятого рішення, видано наказ вiд 18 липня 2019 року № 1364, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виглядi звiльнення зi служби.

Вiдповiдно до положень Дисциплiнарного статуту Нацiональної полiцiї, наказ про притягнення до дисциплiнарної вiдповiдальностi у виглядi звiльнення зi служби реалізовано шляхом видання наказу по особовому складу вiд 29 липня 2019 року № 228 о/с в частині звільнення позивача за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію (у зв`язку з реалізацією дисциплiнарного стягнення у виглядi звільнення зi служби).

Разом з цим, апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ним порушень, передбачених ст.ст. 173 та 178 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції досліджено наданий відповідачем відеозапис з камери відеоспостереження "Безпечне місто" м. Прилуки щодо подій, які відбувалися 06 липня 2019 року, з якого вбачається, що автомобіль позивача "БМВ 520" д.н.з НОМЕР_1 дійсно 06 липня 2019 року о 04:43 заїхав до парку "Вічної слави" у м. Прилуки по пішохідній доріжці, тобто, здійснював правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122 КУпАП.

Також, вбачається, що позивач, перебуваючи в парку "Вічної слави" у м.Прилуки, тобто, у громадському місці, 06 липня 2019 року о 05:23 справляв природні потреби на відкритій місцевості, чим ображав людську гідність і громадську мораль, тобто, здійснював правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.173 та ст.178 КУпАП.

Таким чином, у діях позивача вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за вчинення якого, відповідно до вимог ч.1 ст.15 КУпАП, поліцейські несуть відповідальність за Дисциплінарним статутом, що утворює окремий склад дисциплінарних проступків, і що, також, приймається до уваги під час прийняття рішення про вид дисциплінарного стягнення.

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, за даним фактом порушено кримiнальне провадження, яке на даний час перебуває в провадженнi Державного бюро розслiдувань. Вказаний факт, на думку відповідача, підтверджує, що особа, яка зранку 06 липня 2019 року керувала автомобiлем «БМВ 520» і обгрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення є працівником поліції. При визначеннi виду дисциплiнарного стягнення, який має бути застосований до лейтенанта полiцiї ОСОБА_1 , помiж iншого, було враховано факти, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, які, досліджуються в рамках кримінального провадження №0000969 вiд 06 липня 2019 р., за ознаками кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Таким чином, враховуючи обставини справи, пояснення сторін та надані докази, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач, маючи статус поліцейського, своїми діями грубо порушив положення Правил етичної поведінки поліцейських, не виконав вимог ст.7 Дисциплінарного статуту, а тому ГУНП в Чернігівській області правомірно прийнято наказ від 18.07.2019 р. №1364 та застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби.

Доводи апелянта про те, що з наданих до суду доказів неможливо встановити, що саме він вчиняв вищевказані правопорушення не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки, дослідженням матеріалів справи, висновків службового розслідування та переглядом відеозапису колегією суддів сумніву, що запис з відеокамери фіксував саме позивача, не виникло.

Щодо доводів апелянта про недопустимість, як доказу вказаного відеозапису з тих підстав, що він має бути завірений електронним підписом особи, із зазначенням дати такого засвідчення, колегія суддів зазначає, що копія відеозапису на DVD-R з надписом nanotex з довідкою джерела отримання відеозапису в рамках службового розслідування є належним доказом, а тому правомірно надано йому оцінку судом першої інстанції (Т. 1 а.с. 133,156).

Вищевказані апелянтом обставини не спростовують висновку суду першої інстанції про порушення позивачем "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 р. № 1179, в частині вчинення дій, що мають ознаки адміністративного правопорушення, за вчинення якого, відповідно до вимог ч.1 ст.15 КУпАП, поліцейські несуть відповідальність за Дисциплінарним статутом, що утворює окремий склад дисциплінарних проступків, і що, також, може бути окремою підставою для прийняття рішення про вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Посилання апелянта на те, що, у зв`язку із відсутністю обвинувального вироку суду не може вирішуватись питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, є безпідставними.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. Наявність кримінального, або адміністративного провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службових обов`язків.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача, під час апеляційного розгляду справи не надано.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 18.07.2019 р. №1364 та від 29.07.2019 р. №228о/с.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, вимоги про поновлення позивача на службі та стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними від вимог, у задоволенні яких відмовлено судом першої інстанції.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Мельничук В.П. Федотов І.В.

Повний текст постанови виготовлено 17.02.2020 року