Справа № 200/1055/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

14 лютого 2020 р. Справа №200/1055/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Христофорова Андрія Борисовича у справі №200/1055/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо ненадання ОСОБА_1 пропозиції по наспаному працевлаштуванню одночасно із попередженням про наступне звільнення;

- визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненадання пропозицій ОСОБА_1 щодо працевлаштування;

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо невжиття заходів, спрямованих на встановлення наявності або відсутності у ОСОБА_1 права на переважне залишення на роботі у зв`язку зі змінами в організації праці;

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не звернення до профспілкової організації "Юстиція Донеччини" з метою отримання згоди на звільнення ОСОБА_1

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області "Про звільнення ОСОБА_1 " від 24.10.2019 року №3880/1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління персоналу;

- стягнути солідарно з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 27 грудня 2019 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2020 справа №200/1055/20-а передана на розгляд судді Христофорову А.Б.

Ухвалою судді від 29 січня 2020 року, вищевказана позовна заява була залишена без руху, із наданням позивачці строку для усунення її недоліків.

13 лютого 2020 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід судді Христофорова А.Б.

Ухвалою від 13 лютого 2020 року заявлений ОСОБА_1 відвід судді Христофорову А.Б. визнано необґрунтованим. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано до відділу документального забезпечення і діловодства Донецького окружного адміністративного суду, для визначення судді, в порядку встановленому частиною першою статті 31 КАС України, щодо вирішення питання про відвід судді Христофорова А.Б.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Христофорова А.Б. по справі №200/1055/20-а передано на розгляд судді Зеленова А.С.

В обґрунтування заяви про відвід судді зазначає, що в неї наявні сумніви у його неупередженості, з тих підстав, що суддя Христофоров А.Б. працював в системі юстиції Донецького регіону, і особисто знайомий з нею та представником відповідача Гудзенко Л.Г. Отже в силу певних обставин, позивачка має сумніви у тому, що суддя виявить неупередженість під час вирішення даного спору. Крім того, у зв`язку із залишенням її позовної заяви без руху, позивачка дійшла висновку про несправедливе ставлення до неї, як до позивачки, з боку судді.

Відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 КАС України).

Згідно зі статтею 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до частини 3 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (частина 4 статті 40 КАС України).

У свою чергу, відповідно до частини 8 статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

При цьому питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (частина 11 статті 40 КАС України).

З системного аналізу положень КАС України вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

При цьому суд зауважує, що незгода сторони з процесуальним діями судді не може бути підставою для відводу судді.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінку доказам (мотиви відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), в тому числі на предмет їх допустимості, суд надає в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по справі.

При вирішенні справи "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Будь-яких доказів наявності об`єктивного та суб`єктивного критеріїв, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявницею не представлено.

Разом з тим, суд зазначає, що твердження позивача у заяві про відвід судді Христофорова А.Б. про те, що суддя особисто знайомий з нею та представником відповідача, в силу певних обставин, вона має сумніви в тому, що суддя проявить неупередженість при вирішенні даного спору, що є підставою для відводу судді.

Будь-яких доказів наявності об`єктивного та суб`єктивного критеріїв, тобто вчинення суддею Христофоровим А.Б. дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявницею не надано.

Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії"(заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що обставини, на які посилається позивач, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про відвід судді Христофорова А.Б.

Керуючись статтями 36-40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Христофорова Андрія Борисовича у справі №200/1055/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено та підписано 14 лютого 2020 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов