Справа № 320/5362/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2020 року справа № 320/5362/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, оформленого листом від 28.03.219 №1577/05, щодо відмови у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку на 10 років згідно ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку на 13 років згідно ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19.03.2019.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірним рішенням йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) зі зниженням пенсійного віку на 10 років згідно статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796) з підстав ненадання документів, які підтверджують його роботу в зоні відчуження ЧАЕС у період з 01.07.1986 по 31.12.1986 не менше п`яти днів.

Позивач не погоджується зі спірним рішенням та вважає, що ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують його роботу в зоні відчуження ЧАЕС, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС, витяг з особового рахунку щодо виплати заробітної плати за відповідний період, наказ №125/к від 23.07.1986, довідку від 28.11.2017 №28/11-1 (форми №122).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що надані позивачем документи не підтверджують наявність у позивача права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796, оскільки при розгляді попередньої відмовної пенсійної справи від 28.11.2017 №6304/04 управлінням було зроблено запит на зустрічну перевірку для підтвердження пільгового характеру роботи та достовірності довідки від 12.06.2017 №640/09 (форми №122), проте результати звірки первинних документів не підтвердили факт перебування позивача у зоні відчуження у відповідні періоди.

Крім того, відповідач повідомив, що управлінням було направлено запит до Київської обласної державної адміністрації на предмет наявності документів, на підставі яких ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. (категорії 2) серії НОМЕР_1 від 30.11.1992, проте відповідь на запит не надходила.

Відповідач також зазначив, що відповідно до довідки від 28.11.2017 №28/11-1, виданої Відкритим акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" ДП Прип`ятського монтажного управління, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 28.07.1986 по 30.09.1986 в с. Діброва. Разом з тим, згідно наказу від 23.07.1986 №125 позивача було відряджено на роботу в с. Діброва та Чорнобильський майданчик строком на 65 днів. Згідно Переліку населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці проводилась в підвищених розмірах в залежності від рівня радіації та відповідно до зони небезпеки, визначених рішенням Урядової комісії, населений пункт с. Діброва з 16.07.1986 віднесено до зони особливого контролю, а не до зони відчуження. Водночас, документальне підтвердження перебування позивача на майданчику Чорнобильської АЕС не менше 5 календарних днів відсутнє.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що спірне рішення прийнято правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 28.01.1998 (а.с.11).

30.11.1992 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 2) серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії від 21.08.2017 (а.с.51).

До вказаної заяви позивачем були додані:

- паспорт громадянина України (а.с.53-55);

- посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС;

- трудова книжка;

- військовий квиток;

- довідка від 12.06.2017 №640/09 (форми 122), видана Акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" Дочірнім підприємством "Прип`ятське монтажне управління" (а.с.62);

- довідка від 12.06.2017 №641/09, видана Акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" Дочірнім підприємством "Прип`ятське монтажне управління" (а.с.63);

- наказ Київського монтажного управління від 23.07.1986 №125/к (а.с.64-65);

- особовий рахунок (а.с.66-67).

У довідці від 12.06.2017 №640/09 (форми 122) вказано, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173. У період з 30.07.1986 по 29.08.1986 позивач працював в зоні відчуження с. Діброва Чорнобильського майданчика.

Надалі позивачем було надано довідку від 28.11.2017 №28/11-1 (форми 122), видану ВАТ "Південтеплоенергомонтаж" Дочірнім підприємством "Прип`ятське монтажне управління", в якій вказано, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 у період з 28.07.1986 по 30.09.1986 с. Діброва (а.с.73).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаних документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було проведено звірку первинних документів довідки форми №122 від 12.06.2017 №640/09 на гр. ОСОБА_1 за період роботи в Дочірньому підприємстві Київського монтажного управління ВАТ "Південтеплоенергомонтаж" з 30.07.1986 по 29.08.1986, результати якої зафіксовані у листі від 28.11.2017 №5394/04.

У вказаному листі зазначено, що в книзі наказів за 1986 рік, яка прошнурована, пронумерована, не скріплена печаткою, згідно правил діловодства, знаходиться: наказ №124/к від 21.07.1986; №125/к від 23.07.1986; №203/к від 05.11.1986.

Для звірки була надана книга особових рахунків за 1986 рік, яка не прошита не пронумерована, не скріплена печаткою, згідно правил діловодства, де знаходиться особовий рахунок на громадянина ОСОБА_1 .

В особовому рахунку за 1986 рік на полях значиться запис: "прик. №125, 65 дн., Ч-б - 75%", а в серпні, вересні та жовтні - нарахування та виплати, але за що саме проведені виплати голова ліквідкомісії пояснити не може (посада бухгалтера на підприємстві відсутня).

Табелі обліку робочого часу за 1986 рік та картка П-2 на ОСОБА_1 в організації відсутні, місце їх знаходження невідоме (а.с.79-80).

Враховуючи результати зустрічної звірки, начальником управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області було прийнято рішення від 28.11.2017 №2885, оформлене листом від 28.11.2017 №6304/05, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії відповідно до частини першої статті 55 Закону №796 у зв`язку з неможливістю підтвердити довідку форми 122 від 12.06.2017 №640/09 та нової довідки форми 122 від 28.11.2017 №28/11-1, що підтверджують участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.47-48).

Судом встановлено, що після цього позивач звернувся до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії від 19.03.2019 №723 (а.с.97, 114).

Відповідно до розписки-повідомлення (а.с.98) до вказаної заяви позивачем були надані такі документи:

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.103);

- документ про місце проживання (реєстрації) особи;

- паспорт громадянина України (а.с.99-102);

- посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС (а.с.104);

- трудова книжка (а.с.105-107);

- військовий квиток (а.с.109-111);

- диплом про навчання (а.с.108,112).

Рішенням голови з комісії припинення Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 19.3.2019 №723, оформленим листом від 28.03.2019 №1577/05, відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком відповідно до Закону №1058 зі зниженням пенсійного віку на 10 років згідно статті 55 Закону №796 у зв`язку з неможливістю підтвердити довідку форми 122 від 12.06.2017 №640/09 та нову довідку форми 122 від 28.11.2017 №28/11-1, що підтверджують участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Так, у спірному рішенні відповідач зазначив, що для призначення пенсії позивачем було надано копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорії 2) серії НОМЕР_1 від 30.11.1992, копію особового рахунку без зазначення періоду виплати, довідку форми 122 №640/09 від 12.06.2017, видану Відкритим акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" за періоди роботи з 30.07.1986 по 31.07.1986, з 01.08.1986 по 29.08.1986 та довідку №641/09 від 12.06.2017, де вказано відомості про реорганізацію та місцезнаходження документів постійного терміну зберігання, завірену копію наказу про відрядження.

У листі вказано, що при розгляді попередньої відмовної пенсійної справи від 28.11.2017 №6304/05 управлінням було зроблено запит на зустрічну перевірку для підтвердження пільгового характеру роботи та достовірність довідки форми 122 №640/09 від 12.06.2017.

Результати звірки первинних документів про період перебування в зоні відчуження ОСОБА_1 не підтвердили факт періодів перебування.

Також у листі вказано, що управлінням було зроблено запит від 22.03.2019 №1505/02 до Київської обласної державної адміністрації щодо наявності документів, на підставі яких видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. (категорії 2) серії НОМЕР_1 від 30.11.1992. Відповідь на запит не отримали.

Згідно довідки від 28.11.2017 №28/11-1, виданої Відкритим акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" ДП Прип`ятського монтажного управління, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 09.03.1988 №122, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 28.07.1986 по 30.09.1986 в с. Діброва. Разом з тим, згідно наказу від 23.07.1986 №125 позивача було відряджено на роботу в с. Діброва та Чорнобильський п/майданчик строком на 65 днів.

Згідно Переліку населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці проводилась в підвищених розмірах в залежності від рівня радіації та відповідно до зони небезпеки, визначених рішенням Урядової комісії, населений пункт с. Діброва з 16.07.1986 віднесено до зони особливого контролю, а не до зони відчуження.

Водночас, документальне підтвердження перебування позивача на майданчику Чорнобильської АЕС не менше 5 календарних днів відсутнє (а.с.18-19).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 55 Закон №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону №796 (в редакції Закону, яка була чинна на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серії НОМЕР_1 від 30.11.1992 (категорії 2) підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Статтею 14 Закону №796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5

календарних днів.

Відповідно до пункту 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 №44 (який був чинний на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серії НОМЕР_1 від 30.11.1992 (категорії 2) громадянам, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕСу 1986 - 1987 роках і посвідчення сірого кольору, серія Б - громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що видача посвідчень встановленого зразка громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться: працівникам підприємств і організацій союзного підпорядкування, а також кооперативів, концернів, асоціацій та інших об`єднань, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - Радою Міністрів Кримської АРСР, облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами.

Згідно з пунктом 10 Порядку видача посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС провадиться на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) воєнний білет з відміткою про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження;

в) трудова книжка з записом, що засвідчує роботу в зоні відчуження;

г) табель обліку робочого часу в зоні відчуження;

д) довідка про право на підвищену оплату праці за роботу в населених пунктах, розташованих в зоні відчуження;

є) довідка, що дає право на пільгову пенсію за роботу у відповідних зонах небезпеки у 1986 - 1988 роках;

ж) посвідчення, видане згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 2 липня 1990 р. №148.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 285760) та в ухвалі від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 49955056) та Верховним Судом у постановах від 11.12.2018 у справі №750/4895/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 78495528), від 21.11.2018 у справі №751/2081/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 78022689), від 31.07.2018 у справі №751/2050/17(реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -75631106) та від 27.02.2019 у справі №500/2778/17(реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -80129041).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.1992 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорії 2) серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 було витребувано від Київської обласної державної адміністрації копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) від 30.11.1992 серії НОМЕР_1 .

Київська обласна держана адміністрація листом від 30.10.2019 були надані позивачу копії витребуваних судом документів.

Так, відповідно до довідки, виданої трестом "Південтеплоенергомонтаж"від 02.11.1992 №24, позивач виконував роботу в ПУСО -4 с. Ковшилівка в зоні відчуження у період з 30.07.1986 по 29.08.1986 по місцю роботи Київського монтажного управління тресту "Південтеплоенергомонтаж" (а.с.38).

Судом встановлено, що Київська обласна держана адміністрація супровідним листом направила копію вказаної довідки Вишгородському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області (а.с.39).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання тимчасової комісії з питань проведення перевірки правильності видачі посвідчень "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" №23 від 17.12.1997 комісією було вирішено підтвердити правильність видачі ОСОБА_1 посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 2 (а.с.40).

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорії 2) серії НОМЕР_1 як на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи.

Отже, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідне посвідчення було дійсним, що в свою чергу, свідчить про те, що позивачем було надано документ, які підтверджує його право на отримання пільг, передбачених Законом №796-ХІІ, у тому числі пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, у рішенні від 19.03.2019 №723, зазначив, що при розгляді попередньої відмовної пенсійної справи від 28.11.2017 №6304/05 управлінням було зроблено запит на зустрічну перевірку для підтвердження пільгового характеру роботи та достовірність довідки форми 122 №640/09 від 12.06.2017, а результати звірки первинних документів про період перебування в зоні відчуження ОСОБА_1 не підтвердили факт періодів перебування.

Однак, судом встановлено, що наказом Київського монтажного управління від 21.07.1986 №124/к прийнято до штату управління ОСОБА_1 на посаду слюсаря з монтажу обладнання АЕС - електрозварювальник ручної зварки 3 розряду (а.с.22).

Наказом Київського монтажного управління від 23.07.1986 №125/к відряджено ОСОБА_1 на роботу в с. Діброва, Чорнобильський майданчик строком на 65 днів з виплатою 75% надбавки замість добових (а.с.24).

Наказом Київського монтажного управління від 05.11.1986 №203/к звільнено з роботи ОСОБА_1 у зв`язку з призовом до Радянської армії (а.с.25).

При цьому, суд наголошує на тому, що факт нескріплення книги наказів за 1986 рік печаткою ніяким чином не ставить під сумнів достовірність наказу від 23.07.1986 №125/к.

Щодо особового рахунку позивача за 1986 рік, то з вказаного документу дійсно неможливо визначити, яка сума коштів була виплачена позивачу за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, відсутність відповідної інформації в даному випадку не спростовує факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також у спірному рішенні відповідач зазначив, що згідно довідки від 28.11.2017 №28/11-1, виданої Відкритим акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" ДП Прип`ятського монтажного управління, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 09.03.1988 №122, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 28.07.1986 по 30.09.1986 в с. Діброва. Разом з тим, згідно наказу від 23.07.1986 №125 позивача було відряджено на роботу в с. Діброва та Чорнобильський майданчик строком на 65 днів. Згідно Переліку населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці проводилась в підвищених розмірах в залежності від рівня радіації та відповідно до зони небезпеки, визначених рішенням Урядової комісії, населений пункт с.Діброва з 16.07.1986 віднесено до зони особливого контролю, а не до зони відчуження. Водночас, документальне підтвердження перебування позивача на майданчику Чорнобильської АЕС не менше 5 календарних днів відсутнє, з приводу чого суд зазначає таке.

Як зазначено вище, у довідці 12.06.2017 №640/09, виданій Акціонерним товариством "Південтеплоенергомонтаж" Дочірнім підприємством "Прип`ятське монтажне управління", зазначено, що у період з 30.07.1986 по 29.08.1986 позивач працював в зоні відчуження с. Діброва Чорнобильського майданчику.

Відповідно до довідки від 28.11.2017 №28/11-1, виданої ВАТ Південтеплоенергомонтаж" ДП Прип`ятського монтажного управління, позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 у період з 28.07.1986 по 30.09.1986 с. Діброва.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" зона особливого контролю належить до іншої території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки.

Отже, село Діброва належало до зони особливого контролю, яка також є територією зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1993 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" с. Діброва належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Крім того, з довідки, виданої трестом "Південтеплоенергомонтаж"від 02.11.1992 №24 вбачається, що позивач виконував роботу в ПУСО -4 с. Ковшилівка в зоні відчуження у період з 30.07.1986 по 29.08.1986 по місцю роботи Київського монтажного управління тресту "Південтеплоенергомонтаж".

Так, відповідно постанови Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1993 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" с. Ковшилівка Київської області належить до зони відчуження.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуваючи у зоні відчуження.

Суд зазначає, що оскільки належність позивача до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ніким не оспорювалась, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

З огляду на наведене, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 працював у зоні відчуження у період з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, що відповідно статті 55 Закону №796 дає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, на 10 років.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Голови комісії з припинення Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 19.03.2019 №723, оформлене листом від 28.03.2019 №1577/05.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону №1058 зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796 з 19.03.2019 суд зазначає, що такі вимоги не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 19.03.2019 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення голови з припинення Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 19.03.2019 №723, оформлене листом від 28.03.2019 №1577/05.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 19.03.2019 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.