Справа № 640/19562/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Київ № 640/19562/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів - Каракашьяна С.К., Смолія І.В., за участю секретаря судових засідань Семеняки А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Харківська міська рада
до третя особа Кабінет Міністрів України Міністерство культури, молоді та спорту України, Український інститут національної пам`яті
про визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання Закону України від 09.04.2015 №315
за участю :

представника позивача- Прокоп`єва К.Є.,

представника відповідача - Бігдан А.В.,

представник третьої особи-1 - Щербини С.А.,

представника третьої особи-2 - не прибув

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Харківська міська рада (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (надалі по тексту - відповідач) за участю третіх осіб - Міністерства культури, молоді та спорту України (надалі по тексту - третя особа-1), Українського інституту національної пам`яті (надалі по тексту - третя особа-2), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання частини 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII, що полягає у незатвердженні Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України затвердити Єдиний національний реєстр пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років на виконання частини 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивача зазначив, що 09 квітня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII відповідно до статті 11 Конституції України, яка зобов`язує державу сприяти консолідації та розвиткові української нації, її історично свідомості, а також спираючись на резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 22 листопада 2004 року №А/RES/59/26 та 02 березня 2010 року №А/RES/64/257 з метою відзначення всесвітньо-історичне значення та збереження пам`яті про перемогу над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років. Водночас, з квітня 2015 року Кабінетом Міністрів України Єдиний національний реєстр пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років не створено та жодних заходів щодо його створення не вжито.

На думку представника позивача, відсутність Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років порушує принцип правової визначеності, адже породжує недоліки законодавства, правові колізії, прогалини, інтерпретаційні сумніви, позбавляє можливості відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки поведінки, позбавляє законодавство можливості бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик неправомірних дій.

Додатково представник позивача стверджував, що відсутність утвореного Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років перешкоджає радам-представницьким органам місцевого самоврядування у здійснені своїх повноважень, зокрема, щодо присвоєння (найменування та перейменування) імен юридичним особам, майно яких перебуває у власності територіальних громад міст, та об`єктам права власності, які за ними закріплені, а також вулицям, провулкам, проспектам, площам, паркам, скверам, бульварам, узвозам, проїздам, майданам, набережним, мостам, розташованих на території відповідних міст.

На переконання представника позивача, затвердження Кабінетом Міністрів України Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років надало б можливість для визначення імен учасників Другої світової війни, яким в Україні вже встановлені пам`ятники, ім`я яких підлягають увічненню та не підпадають під дію Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки.

В ході судового розгляду даної справи представник позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник Кабінету Міністрів України зазначив, що для визнання бездіяльності протиправною необхідно встановити конкретні причини, умови та обставини, юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстав її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи, однак позовна заява не містить усіх вищенаведених елементів, які б стверджували про бездіяльність відповідача.

Також представник відповідача стверджував, що Закон України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII не встановлює строків та інших умов, які б зобов`язували Кабінету Міністрів України затвердити вказаний реєстр. Тобто, за відсутності законодавчо визначених строків, відсутні й підстави стверджувати про наявність бездіяльності з боку відповідача.

На думку представника відповідача, доводи позовної заяви не свідчать про порушення прав органу місцевого самоврядування, оскільки Харківською міською радою не зазначено яких саме негативних наслідків він зазнав в межах спірних правовідносин.

У письмових поясненнях щодо позову представник Українського інституту національної пам`яті повідомив, що наявність або відсутність Реєстру жодним чином не перешкоджає та не може перешкоджати позивачу як органу місцевого самоврядування здійснювати свої повноваження у частині найменування або перейменування будь-яких об`єктів на території міста Харкова, відтак незатвердження відповідачем Реєстру жодним чином не порушує та не може порушувати законного інтересу позивача, вказаного у позовній заяві.

У додаткових письмових поясненнях представник Кабінету Міністрів України зазначив, що відповідачем було надано ряд доручень відповідним органам державної влади щодо вжиття заходів для розробки відповідного проекта акта Уряду. Зокрема, дорученням від 28 травня 2015 року №20975/1/1-15 та листами від 21 вересня 2015 року №20975/10/1-1, від 28 жовтня 2015 року №20975/13/1-15, від 17 грудня 2015 року №20975/19/1-15, від 27 січня 2016 року №1263/0/2-16, від 12 лютого 2016 року №3258/34/1-16, від 18 травня 2016 року №18039/10/1-16, від 01 червня 2016 року №17754/58/1-16, від 17 травня 2016 року №20975/29/1-15, від 23 вересня 2016 року №20975/38/1-15, від 03 листопада 2016 року №20975/43/1-15, від 18 листопада 2016 року №20975/45/1-15, від 18 січня 2017 року №1907/0/1-17, від 24 січня 2017 року №20975/54/1-15, від 01 лютого 2017 року №20975/56/1-15, від 07 лютого 2017 року №1907/21/1-17, від 10 лютого 2017 року №20975/58/1-15, від 23 березня 2017 року №20975/72/1-15, від 29 березня 2017 року №20975/78/1-15, від 21 квітня 2017 року №20975/80/1-15, від 28 квітня 2017 року №20975/84/1-15, від 18 травня 2017 року №20975/88/1-15, від 22 червня 2017 року №20975/95/1-15, від 04 квітня 2017 року №20975/98/1-15, від 08 вересня 2017 року №20975/100/1-15, від 23 жовтня 2017 року №20975/102/1-15 Міністерство культури України як центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини зобов`язано вжити заходи, спрямовані на виконання вимог Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років».

Крім того, листом від 23 жовтня 2017 року №26.10.2017 Міністерством культури України зазначено про те, що членами Комітету Верховної Ради України підготовлено та внесено до Верховної Ради України проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» (реєстраційний №7208), який підтримано даним Міністерством.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Вимогами статті 11 Конституції України передбачено, що держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

На виконання положень статті 11 Конституції України та спираючись на резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 22 листопада 2004 року N A/RES/59/26 та від 2 березня 2010 року N A/RES/64/257, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну, демократичну, правову державу, усвідомлюючи, що Друга світова війна 1939 - 1945 років, що розпочалася внаслідок домовленостей націонал-соціалістичного (нацистського) режиму Німеччини та комуністичного тоталітарного режиму СРСР, стала найбільшою трагедією людства у XX столітті, зважаючи на те, що під час Другої світової війни 1939 - 1945 років націонал-соціалістичним (нацистським) та комуністичним тоталітарним режимами на території України було вчинено численні злочини проти людства та людяності, воєнні злочини та злочини геноциду, внаслідок чого Україні та Українському народові було завдано величезних втрат, відзначаючи всесвітньо-історичне значення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939 - 1945 років, віддаючи данину пам`яті всім жертвам Другої світової війни 1939 - 1945 років та зважаючи на необхідність постійного піклування про ветеранів війни, учасників визвольного руху та жертв нацизму, з метою збереження пам`яті про перемогу над нацизмом у Другій світовій війні 1939 - 1945 років Верховна Рада України 09 квітня 2015 року прийняла Закон України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» №315-VIII (надалі по тексту - Закон №315-VIII).

Форми увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939 - 1945 років визначені статтею 2 Закону №315-VIII.

Так, основними формами увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939 - 1945 років є, зокрема, сприяння об`єктивному та всебічному дослідженню історії Другої світової війни 1939 - 1945 років, відображенню подій війни, її жертв, діянь учасників у творах літератури і мистецтва, книгах та альбомах пам`яті, засобах масової інформації; упорядкування, збереження та спорудження пам`ятників і пам`ятних знаків на вшанування пам`яті учасників та жертв Другої світової війни 1939 - 1945 років, створення музеїв, меморіальних комплексів, присвячених Другій світовій війні 1939 - 1945 років.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №315-VIII пам`ятками Другої світової війни 1939 - 1945 років визнаються військові кладовища, військові ділянки на цивільних кладовищах, братські та одинокі могили, пам`ятники, пам`ятні знаки, скульптурні, архітектурні та інші споруди, композиції і об`єкти, що увічнюють пам`ять про події часів Другої світової війни 1939 - 1945 років, її учасників та жертв.

Єдиний національний реєстр пам`яток Другої світової війни 1939 - 1945 років затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відсутність вищевказаного затвердженого Єдиного національного реєстру пам`яток зумовила звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Зі змісту частини 1 статті 4 Закону №315-VIII вбачається, що на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок щодо затвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

При цьому, Закон №315-VIII з урахуванням вимог пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 21 травня 2015 року. Відтак, у Кабінету Міністрів України з 21 травня 2015 року виник законодавчо передбачений обов`язок затвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

Згідно статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених цією Конституцією.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року №794-VII (надалі по тексту - Закон №794-VII) Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Вимогами частини 2 статті 20 Закону №794-VII передбачено, що Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, зокрема, забезпечує проведення державної політики у сферах культури, етнонаціонального розвитку України і міжнаціональних відносин, охорони історичної та культурної спадщини, всебічного розвитку і функціонування державної мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України; створює умови для вільного розвитку мов корінних народів і національних меншин України, сприяє задоволенню національно-культурних потреб українців, які проживають за межами України; забезпечує розроблення і здійснення заходів щодо створення матеріально-технічної бази та інших умов, необхідних для розвитку охорони здоров`я, освіти, культури і спорту, туристичного та рекреаційного господарства.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Прем`єр-Міністра України від 28 травня 2015 року №20975/1/1-15, адресованого Департаменту документообігу та контролю Секретаріату Кабінету Міністрів України, Міністру культури України рекомендовано підготувати та подати в установленому порядку на розгляд Уряду проект акта Кабінету Міністрів України щодо затвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

У листі від 11 вересня 2015 року №01/1145 Український інститут національної пам`яті пропонував Віце-прем`єр-міністрові - Міністрові культури Кириленку В.А. розглянути пропозицію стосовно розроблення проекту акта Уряду щодо затвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років Міністерством культури.

Листом від 21 вересня 2015 року №20975/10/1-15 Віце-прем`єр-міністр України - Міністр культури України просив Український інститут національної пам`яті прискорити виконання доручення Прем`єр-міністра від 28 травня 2015 року №20975/1/1-15.

За результатами розгляду вказаного доручення Український інститут національної пам`яті листом від 23 жовтня 2015 року №02/1402 повідомив, що Інститут не має відповідних структурних підрозділів обласних, Київської міської держадміністрації, фахівців-практиків, які б могли забезпечити проведення робіт з дослідження, обліку, паспортизації пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років, у зв`язку з чим просив підтримати пропозицію стосовно розроблення проекту акта Кабінету Міністрів України щодо затвердження Єдиного національного реєстру таких пам`яток структурним підрозділом Мінкультури у сфері охорони культурної спадщини.

28 жовтня 2015 року листом №20975/13/1-15 Віце-прем`єр-міністр України - Міністр культури України Український інститут національної пам`яті просив забезпечити внесення проекту акта в установленому порядку.

Український інститут національної пам`яті у листі від 07 грудня 2015 року №02/1718 повторно зазначив, що Інститут не має відповідних структурних підрозділів обласних, Київської міської держадміністрації, фахівців-практиків, які б могли забезпечити проведення робіт з дослідження, обліку, паспортизації пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років, у зв`язку з чим просив підтримати пропозицію стосовно розроблення проекту акта Кабінету Міністрів України щодо затвердження Єдиного національного реєстру таких пам`яток структурним підрозділом Мінкультури у сфері охорони культурної спадщини.

Аналогічні за змістом подання вносились Віце-прем`єр-міністром України-Міністром культури України на адресу Українського інституту національної пам`яті від 17 грудня 2015 року №20975/19/1-15, від 12 лютого 2016 року №3258/34/1-16.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що Міністерство культури України листом від 23 травня 2016 року №722/10/10-16 Кабінету Міністрів України повідомило, що відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» вже здійснюється ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, до якого заносяться пам`ятки за відповідними видами, в тому числі пам`ятки Другої світової війни 1939-1945 років. При цьому, з метою забезпечення виконання доручення Кабінету Міністрів України, Міністерством у робочому порядку внесено зміни до облікової частини Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що передбачають спеціальні позначення пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років для їх візуального відокремлення із загального переліку пам`яток, у зв`язку з чим дане доручення Міністерство просило зняти з контролю як таке, що виконане за змістом.

Крім того, у листі від 26 травня 2016 року №749-3/10-16 Міністерство культури України повідомили Кабінет Міністрів України про стан виконання Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» шляхом проведення тематичних виставок, лекцій, виховних годин, заходів пов`язаних з відзначенням на державному рівні Дня пам`яті та примирення та Дня перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 8-9 травня, однак відомості щодо вчинення дій з метою формування Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939 - 1945 років відсутні.

01 червня 2016 року Міністерству культури України надано доручення №17754/58/1-16 щодо опрацювання питання, що стосується виконання частини першої 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» та за його результатами подати у тижневий строк Кабінетові Міністрів України.

Також, Секретаріат Кабінету Міністрів України листами від 23 вересня 2016 року №20975/38/1-15 та від 03 листопада 2016 року №20975/43/1-15 витребував у Міністерства культури України інформацію щодо виконання завдань, визначених пунктами 2 та 3 доручення Прем`єр-міністра України від 28 травня 2015 року №20975/1/1-15.

За результатами розгляду зазначених вище листів-запитів Міністерство культури України повідомило Кабінет Міністрів України (лист від 07 листопада 2016 року №1787/9-2/10-16), що станом на 04 листопада 2016 року Мінкультури розроблено проект нормативно-правового акту щодо затвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років, який буде подано на погодження заінтересованим органам виконавчої влади та структурним підрозділам у сфері культури обласних та Київської міської державної адміністрації. Після завершення процедури погодження проект нормативно-правового акту буде поданий Міністерству юстиції України для проведення правової експертизи та в установленому порядку поданий на розгляд Уряду.

18 листопада 2016 року Віце-прем`єр-міністр України звернувся до Міністерства культури України та Українського інституту національної пам`яті листом №20975/45/1-15 із просьбою щодо подання Кабінетові Міністрів України відповідного проекту акта в установленому порядку.

Водночас, з результатів наради у Секретаріаті Кабінету Міністрів 17 січня 2017 року вбачається, що станом на початок 2017 року вимоги Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» залишаються не виконаними щодо підготовки та подання в установленому порядку на розгляд Уряду проекту акта Кабінету Міністрів щодо затвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

В подальшому, листом від 30 січня 2017 року №126/9-2/10-17 Міністерство культури України зазначило, що проект акта погоджено із заінтересованими органами влади та не погоджено з Міністерством фінансів України, тобто проводиться процедура узгодження окремих позицій з Мінфіном. Після проведення процедури погодження проекту постанови Кабінету Міністрів України.

Віце-прем`єр-міністр України листами від 01 лютого 2017 року №20975/56/1-15, від 10 лютого 2017 року №20975/58/1-15, від 07 лютого 2017 року №1907/21/1-17, від 10 березня 2017 року №20975/67/1-15 звернувся до Міністерства культури України щодо подання останнім Кабінетові Міністрів відповідних проектів актів в установленому порядку.

Також, Секретаріат Кабінету Міністрів України листом від 23 березня 2017 року №20975/72/1-15 просив Міністерство культури України проінформувати про стан реалізації частини 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» з урахуванням резолюції Віце-прем`єр-міністра України від 10 лютого 2017 року №20975/58/1-15.

На виконання доручення Кабінету Міністрів України від 10 лютого 2017 року №20975/58/1-15 та від 23 березня 2017 року №20975/72/1-15 Міністерство культури України повідомило, що оптимальним варіантом вирішення питання щодо реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років - це включення їх до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Для вирішення даного питання розроблено проект Закону України «Про внесення змін до статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років», який зареєстрований у Верховній Раді України. На думку Міністерства культури України прийняття законопроекту дозволить оптимізувати і покращити роботу щодо обліку і збереження пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

За результатами розгляду вищевказаних листів Міністерства культури України Секретаріат Кабінету Міністрів України просив забезпечити внесення відповідних проектів актів в установленому порядку.

Листом від 26 квітня 2017 року №690/29/10-17, від 13 травня 2017 року №762/29-10-17, від 09 червня 2017 року №946/29/10-17 Міністерство культури України повідомило, що з метою вирішення питання щодо створення Єдиного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років розроблено проект Закону України «Про внесення змін до статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років», зареєстрований у Верховній Раді України (реєстраційний номер 6064). Станом на момент надання відповідей проект акта перебуває у Комітеті Верховної Ради України у справах ветеранів, учасників бойових дій, учасників антитерористичної операції та людей з інвалідністю.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа №20975/98/1-15 від 04 серпня 2017 року Віце-прем`єр-міністр України просив Міністерство культури України забезпечити належне опрацювання питань, пов`язаних із виконанням Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» та подання Кабінетові Міністрів України відповідних проектів актів в установленому порядку.

У листі Міністерства культури України від 03 жовтня 2017 року №1759/29/10-17 останнє повідомило, що «пам`ятки Другої світової війни 1939-1945 років» у разі, коли вони становлять культурну цінність, заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток за загальними правилами, встановленими чинним законодавством про охорону культурної спадщини, зокрема, за видами, типами і категоріями, передбаченими даним Законом, у зв`язку з чим, Міністерство культури України просило зняти дане питання з контролю.

Крім того, Міністерство культури України листом від 26 жовтня 2017 року №1945/29/10-17 просило зняти з контролю виконання абзацу 2 пункту 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років».

Також, листами від 12 грудня 2017 року №2270/29/10-17, від 23 січня 2018 року №130/29/10-18, адресованим Кабінету Міністрів України, Міністерство культури України проінформувало, що підтримує ідею внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» у частині, що стосується скасування норми про затвердження Кабінетом Міністрів України Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років (абзац 2 частини 1 статті 4), оскільки ця норма не кореспондує із Законом України «Про охорону культурної спадщини» і закладає через об`єктивні суперечності з цим Законом певну колізію.

Листами від 21 лютого 2018 року №317/29/10-18, від 15 березня 2018 року №481/29/10-18, від 15 травня 2018 року №878/29/10-18, від 15 червня 2018 року №1097/29/10-18, від 31 серпня 2018 року №1552/29/10-18, Міністерство культури України повідомило, що з метою врегулювання спірної ситуації підготовлено проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років», однак останній повернуто суб`єктам права законодавчої ініціативи на доопрацювання.

При цьому, листом від 22 листопада 2019 року №1629/40/10-19 Міністерство культури України підтвердило відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років, а також внесених змін до абзацу 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років», яким необхідність такого затвердження передбачена.

Аналіз наведених вище фактичних обставин справи свідчить, що Кабінетом Міністрів України вживались заходи щодо здійснення контролю над діяльністю Міністерства культури України та Українського інституту національної пам`яті в частині виконання вимог абзацу 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» шляхом надання доручень та ведення переписок, які не призвели до належного виконання вимог закону, який є чинним, а відтак обов`язковим.

Суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів реагування на зняття з контролю питання виконання вимог абзацу 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років», що додатково підтверджує належність вирішення даного питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

Водночас, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідачем вчинялись дії щодо надання доручень спеціальним профільним органам з метою виконання вимог абзацу 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років», відтак відсутня бездіяльність відповідача щодо невчинення дій стосовно невиконання частини 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII.

В той же час, суд враховує, що частиною 2 статті 4 Закону №315-VIII передбачено, що пам`ятки, визначені частиною першою цієї статті, перебувають під охороною держави.

Тобто, незатвердження Єдиного національного реєстру пам`яток Другої світової війни 1939 - 1945 років є загрозою пошкодження або знищення таких пам`яток, оскільки останні не перебувають під охороною держави.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Кабінету Міністрів України на виконання вимог частини 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII затвердити Єдиний національний реєстр пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 47, 72 - 78, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Харківської міської ради задовольнити частково.

2. Зобов`язати Кабінет Міністрів України на виконання вимог частини 1 статті 4 Закону України «Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років» від 09 квітня 2015 року №315-VIII затвердити Єдиний національний реєстр пам`яток Другої світової війни 1939-1945 років.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути на користь Харківської міської ради (61200, місто Харків, майдан Конституції, 7, ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Кабінету Міністрів України (01008, місто Київ, вулиця Грушевського, 12/2, код ЄДРПОУ відсутній).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий суддя Федорчук А.Б.
Судді Каракашьян С.К. Смолій І.В.