Справа № 460/310/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року м. Рівне №460/310/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М. за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник Скіданова О.С.,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі - відповідач) про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2019 №UA204000/2019/000029/2.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо фактично сплаченої за товар ціни.

Ухвалою суду від 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У межах встановленого судом строку Рівненською митницею ДФС подано відзив на позовну заяву, за змістом якого дії посадових осіб митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи, а тому підстави для скасування спірних рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відсутні.

Ухвалою суду від 06.05.2019 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.06.2019 позовну заяву залишено без розгляду. Зазначену ухвалу ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 задоволено апеляційну скаргу позивача, ухвалу суду від 14.06.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

11.12.2019 справа №460/310/19 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 16.12.2019 справу призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 15.01.2019 допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача, Рівненської митниці ДФС, його правонаступником - Поліською митницею Держмитслужби.

27.01.2019 позивач подав додаткові пояснення, згідно з якими збільшив позовні вимоги, а саме: просив суд поряд з рішенням про коригування митної вартості визнати також протиправною та скасувати картку відмови в митному оформленні товарів №UA204000/2019/00028.

Ухвалою суду від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та суду пояснила, що позивач, за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення транспортного засобу. Проте, відповідач протиправно таке митне оформлення не провів, прийнявши спірні рішення та картку відмови.

Зазначила, що митний орган має право вимагати надання додаткових підтверджень митної вартості товару лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни.

Вказала, що у поданих декларантом позивача разом з митною декларацією документах не було розбіжностей, невідповідностей або ознак підробки.

Зауважила, що зазначення посадовою митниці електронного довідника Super SCHWACKE 01/19 від 03.01.2019 №055234/5 як підстави для витребування додаткових документів та інформації, що призвела до виникнення сумніву у правильності визначення митної вартості товарів, не ґрунтується на нормах Митного кодексу України та є протиправним.

Просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, тотожні позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Вказав, що підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару може бути, серед іншого, наявність у спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість ідентичних або подібних товарів.

Звернув увагу суду на те, що згідно з наданими документами позивач набув права власності на імпортований ним транспортний засіб на території іншої держави, проте відправником товару вказана іноземна юридична особа.

Крім того, позивачем не виконано вимоги ст.368 Митного кодексу України щодо обов`язкового надання касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості товарів, які переміщуються фізичною особою через митний кордон України.

Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

21.12.2018 ОСОБА_1 через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС на митну територію України було ввезено придбаний в Республіці Німеччина легковий автомобіль, що був у використанні, марки "BMW" моделі "X5", ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи водія - 5, номер двигуна (тип) - N57D30A, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2993 см куб, потужність двигуна - 180kw, тип двигуна - дизель, тип кузова - універсал, колісна формула 4х4, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік - 2013, вартістю 16200,00Євро (а.а.с.29-30).

03.01.2019 декларантом позивача, ФОП ОСОБА_2 , було оформлено та подано до Рівненської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA204010/2019/200031, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: зазначений легковий автомобіль, що був у використанні, марки "BMW" моделі "X5", ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , код УКТЗЕД 87033390, країна відправлення/експорту - Німеччина, загальною вартістю 16200,00EUR (513769,04грн), за методом визначення митної вартості - 1 (а.а.с.62-63).

Для митного оформлення відповідачу було подано разом з митною декларацією наступні документи: рахунок - договір купівлі-продажу від 18.12.2018 №7306/12/2018 на суму 16200,00EUR (а.а.с.102-103), акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 21.12.2018 №UA205010/2018/118707 (а.а.с.29-30), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.04.2013 НОМЕР_2 (а.а.с.98-101), митну декларацію країни відправлення від 20.12.2019 МRN18PL301010E1001884 (а.а.с.96-97), договір-доручення про здійснення декларування вантажів фізичних осіб від 17.12.2018 №044-Г-С (а.с.78), паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону від 26.06.2017 FG49545 (а.с.26), паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України від 26.10.2012 МЮ 311157 (а.а.с.24-25).

В процесі здійснення процедури митного контролю, митний орган електронним листом зобов`язав позивача надати додаткові документи з метою підтвердження митної вартості імпортованого транспортного засобу.

На вказане електронне повідомлення декларант листами від 03.01.2019 №01 та від 04.01.2019 №135 повідомив відповідача про те, що оплата за транспортний засіб проводилася готівкою, в якості чека була оформлена фактура та експортна митна декларація. Зазначено, що всі документи, необхідні для підтвердження митної вартості, надані. Відповідно, додаткові документи подаватися не будуть (а.а.с.66-67).

04.01.2019 Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000029/2 за митною декларацією від 03.01.2019 №UA204010/2019/200031. Цим рішенням митну вартість легкового автомобіля, що був у використанні, марки "BMW" моделі "X5", ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , було збільшено з 16200,00EUR до 21300,00EUR (а.а.с.12-13).

У вказаному рішенні зазначено про те, що орган доходів і зборів володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів (періодичне видання електронного довідника Super SCHWACKE 01/19 від 03.01.2019 - вартість КТЗ 21300,00EUR. Враховуючи згенеровані форми митного контролю за індексами 105-2, 106-2 - вартість КТЗ 21450,00EUR.

04.01.2019 Рівненською митницею ДФС відповідно складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00028, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією від 03.01.2019 №UA204010/2019/200031 (а.а.с.14-15).

Як зазначено у вказаній картці відмови, причиною формування цього документа є наступні обставини: митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.01.2019 №UA204000/2019/000029/2 відповідно до вимог розділу ІІІ (статті 49-66) Митного кодексу України.

Надалі випуск обумовленого легкового автомобіля, що був у використанні, марки "BMW" моделі "X5" було здійснено за митною декларацією від 08.01.2019 №UA204010/2019/200425, з урахуванням вимог ч.7 ст.55 Митного кодексу України (а.а.с.21-22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Відповідно до частини 9 статті 58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті 58 Митного кодексу України).

Системний аналіз вищенаведених норм вказує на те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених норм, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що орган доходів і зборів володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів (періодичне видання електронного довідника Super SCHWACKE 01/19 від 03.01.2019 - вартість КТЗ 21300,00EUR. Враховуючи згенеровані форми митного контролю за індексами 105-2, 106-2 - вартість КТЗ 21450,00EUR.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; виписку із бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації, пробігу (сервісна книжка з відмітками, результати дослідження НДЕКЦ тощо).

Судом встановлено, що основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, тобто ті, які визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант позивача митному органу надав.

При цьому, жодних конкретних обставин, які б свідчили про розбіжності у поданих документах, або про відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості транспортного засобу, і на які посилався в судовому засіданні представник відповідача, у рішенні про коригування митної вартості не зазначено.

Посилання представника відповідача на те, що згідно з наданими документами позивач набув права власності на імпортований ним транспортний засіб на території іншої держави, проте відправником товару вказана іноземна юридична особа, спростовуються свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 11.04.2013 НОМЕР_2 (а.а.с.98-101), згідно з яким "пред`явник реєстраційного свідоцтва може не бути власником ТЗ".

З огляду на викладене, покликання відповідача на непідтвердження числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи.

Суд зауважує, що фактичною єдиною підставою для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів слугувала інформація, наявна у періодичному виданні - довіднику Super SCHWACKE 01/19 від 03.01.2019, про що прямо вказано у графі 33 оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надати додаткові документи, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, інформація з довідника Super SCHWACKE 01/19 від 03.01.2019 не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, право митниці на витребування додаткових документів закон пов`язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у частині 2 статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому ці дані не можуть мати переважне значення над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач не мав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

Суд звертає увагу на те, що імпортований позивачем автомобіль був пошкоджений, що підтверджується актом акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 21.12.2018 №UA205010/2018/118707 (а.а.с.29-30), а тому його вартість не може визначатися за електронним довідником Super SCHWACKE 01/19 як вартість транспортного засобу без пошкоджень, як це було зроблено відповідачем.

При вирішенні адміністративного спору суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, що наведена у постановах №№21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12 від 21.01.2011, від 07.02.2011, від 14.11.2011, від 06.02.2012 та від 11.09.2012 (відповідно), за якою, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Відповідач зазначав про те, що в процесі консультацій декларанту було повідомлено про відсутність інформації щодо ціни угоди ідентичних та подібних товарів, наданих на експорт в Україну та про відсутність інформації щодо розрахунку митної вартості, а тому ним дотримано послідовність вибору останнього (резервного) методу визначення митної вартості. Разом з тим, саме по собі повідомлення про відсутність інформації не доводить факту проведення митним органом процедури консультацій, оскільки така процедура передбачає обмін інформацією, а не сповіщення декларанта про причини обрання останнього методу.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, відповідачем не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації від 03.01.2019 №UA204010/2019/200031, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на викладене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2019 №UA204000/2019/000029/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00028 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Враховуючи вимоги ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Поліської митниці Держмитслужби, судові витрати у сумі 768,40грн, сплачені як судовий збір згідно з квитанцією від 11.02.2019 №16-2902К (а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Поліської митниці Держмитслужби (вул.Соборна, 104, м.Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 04.01.2019 №UA204000/2019/000029/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів №UA204000/2019/00028.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Поліської митниці Держмитслужби (), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя Дудар О.М.