Справа № 560/760/20
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/760/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_2 від 27.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4100,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві власності належить нерухоме майно, а саме нежитлова будівля - загальною площею 3628,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 -Подільською ОДПІ відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України позивачу винесено податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 №178519-13, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач не погодившись із рішенням податкового органу оскаржив його в судовому порядку. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2016 у справі № 822/2151/16 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №178519 - 13. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 постанову суду першої інстанції скасовано. Постановою Верховного суду від 02.10.2018, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 скасовано, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2016 залишено в силі. Однак, не зважаючи на те, що грошове зобов`язання в силу наведених вище обставин та норм права вважається неузгодженим, податковим органом 28.12.2016, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, сформовано Податкову вимогу форми «Ф» №7598-17. Згодом, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.07.2017 у адміністративній справі №822/1788/17 за позовом Кам`янець-Подільської ОДПІ до ОСОБА_1 стягнуто з останнього податковий борг в сумі 44195,13 грн. На підставі даної постанови судом видано Виконавчий лист №822/1788/17 від 28.08.2017.

На підставі виконавчого листа №822/1788/17 від 28.08.2017 головним державних виконавцем Кам`янець - Подільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Хмельницькій області Януль Володимиром Юрійовичем постановою від 14.09.2017 відкрито виконавче провадження №54706319. 09.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративною суду з позовом про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» №7598-1" від 28.12.2016 року. В ході розгляду даного позову Хмельницьким окружним адміністративним судом, ГУ ДПС у Хмельницькій області у відзиві на позовну заяву повідомило суд, що на підставі постанови Верховного суду від 02.10.2018, знято ОСОБА_1 нарахування по податку на нерухоме майно в розмірі 44195,43 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №178519-13. ГУ ДПС у Хмельницькій області направлено до Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби лист від 16.01.2020 №1991/10/22-01-53-07-1 про повернення виконавчого листа №822/1788/17 від 28.08.2017 без виконання. 27.01.2020 державним виконавцем постановою повернуто стягувану виконавчий лист №822/1788/17 від 28.08.2017 року, проте, виконавче провадження №54706319 державний виконавець не закінчив. Натомість, постановою від 27.01.2020 державний виконавець стягнув з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 4100,67 грн. Позивач таку постанову вважає протиправною та такою, що винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого звернувся до суду з вимогами про її скасування.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. 13.02.2020 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому останній також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Причини неявки до суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2016 по справі № 822/2151/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ф" №178519-13 від 29.06.2016 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 апеляційну скаргу Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задоволено повністю. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року скасовано. Винесено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

26.07.2017 постановою Хмельницького окружного адміністративного суду задоволено адміністративний позов Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 44195 (сорок чотири тисячі сто дев`яносто п`ять) грн. 13 коп. Постанова набрала законної сили 06 грудня 2017 року.

Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 822/1788/17 від 28.08.2017.

14.09.2017 головним державних виконавцем Кам`янець - Подільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження ВП№ 54706319 з примусового виконання виконавчого листа № 822/1788/17 від 28.08.2017, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 44195,13 грн., також в зазначеній постанові вказано стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4419,51 грн.

02.10.2018 Верховний суд прийняв постанову у справі № 822/2151/16, якою постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 скасував, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2016 - залишив в силі.

Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 02.10.2018 залишено в силі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.01.2017 про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №178519 - 13, ГУ ДПС у Хмельницькій області направило до Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби лист від 16.01.2020 №1991/10/22-01-53-07-1 про повернення виконавчого листа №822/1788/17 від 28.08.2017 без виконання.

27.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 54706319.

27.01.2020 державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 54706319, в якій постановив стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 4100,67 грн.

Позивач, вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 27 вказаного Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 2 та 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Крім того, пунктом 1 частини п`ятої вказаної статті передбачає, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Аналіз наведеного свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Відповідно до аналізу положень Закону, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є примусове виконання судового рішення і вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 15.02.2018 року по справі № 910/1587/13.

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 54706319 встановлено, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 822/1788/17, виданого 28.08.2017.

Доказів вчинення дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 822/1788/17, виданого 28.08.2017 відповідачем до суду не надано.

А тому, враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 27.01.2020 про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про помилковість дій відповідача щодо стягнення виконавчого збору незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом.

Така позиція суду відповідає правій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.04.2018 у справі № 761/11524/15-ц (провадження № 61-1788св17).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відтак, у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь ОСОБА_1 необхідно присудити 840,80 грн. судового збору.

Керуючись статями 139, 227, 241-243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Януль Володимира Юрійовича від 27.01.2020 в межах виконавчого провадження № 54706319 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4100,67 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Кам`янець-Подільський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Татарська, 8, м. Кам`янець - Подільський, Хмельницька область, 32301 , код ЄДРПОУ - 36400950)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький

Згідно з оригіналом
Суддя І.І. Тарновецький