Справа № 466/9109/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 466/9109/19 пров. № А/857/1786/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Самойліченко І.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління безпеки міста Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21.11.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федорич Тарас Миколайович, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення (суддя суду І інстанції: Білінська Г.Б.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 14 хв. 21.11.2019р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 21.11.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.10.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 19697, винесену 04.10.2019р. інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федоричем Т.М., про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.2-6).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.11.2019р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову серії ЛВ № 19697 від 04.10.2019р. у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.35-37).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління безпеки міста Львівської міської ради, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.56-58).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом не враховані особливості розгляду справ, передбачених ст.279-1 279-4 КУпАП. Також в рішенні суду не надано правової оцінки жодному аргументу відповідача, в тому числі відсутності вимушеної зупинки в діях позивача.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 19697 від 04.10.2019р., винесеної інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федоричем Т.М., о 14 год. 13 хв. 04.10.2019р., позивач ОСОБА_1 здійснила зупинку належного їй автомобіля марки «Mazda», модель 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 36 у м.Львові, що створювало перешкоду дорожньому руху, чим порушила вимоги п.8.4 «в», 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху /ПДР/.

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.8).

Фіксування порушення здійснювалося відеореєстратором моделі DMT1, про що вчинено відмітку в спірній постанові; також відповідачем долучено схему зони дії дорожнього знаку 3.34 на вул.Князя Романа у м.Львові (а.с.23), фотознімки з місця порушення ПДР (а.с.24-26).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції навів доводи позивача про те, що зупинка автомобіля за вищенаведених обставин була вимушеною через його технічні несправності, інспектор під час винесення постанови не з`ясував дійсного водія автомобіля.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП є відсутніми, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.8.4 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

В зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Факт здійснення позивачем о 14 год. 13 хв. 04.10.2019р. зупинки належного їй автомобіля марки «Mazda», модель 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 36 у м.Львові, стверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а також не заперечується позивачем.

Зокрема, наведена обставина зафіксована на фотознімках, які зроблені інспектором з паркування за допомогою технічного приладу - персонального мобільного відеореєстратора моделі DMT1, про що здійснено відмітку в спірній постанові відповідача.

Відповідно до місця встановлення знаку 3.34 до місця зупинки автомобіля позивача на вул.Князя Романа у м.Львові є відсутніми вулиці, які б перехрещували правий бік дороги, на якому була здійснена зупинка.

Із наданих відповідачем фотографій слідує, що автомобіль позивача припарковано праворуч на проїжджій частині у напрямку виїзду з вул.Князя Романа на вул.І.Франка.

Під судового розгляду не виникло будь-яких сумнівів у тому, що вказані фотографії зроблені інспектором з паркування під час допущення порушень ПДР; не здобуто доказів їх необ`єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи. Водночас, фотофіксація правопорушень здійснена відповідно до примітки ст.14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування автомобіля по відношенню до нерухомих об`єктів.

Також під час розгляду справи відповідачем представлено додатковий доказ, який підтверджує факт порушення позивачем ПДР - схему зони дії дорожнього знаку 3.34 на вул.Князя Романа у м.Львові.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1 279-4 цього Кодексу.

Так, згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Водночас, в розглядуваному випадку такі вимоги не дотримані відповідачем; спірна постанова серії ЛВ № 19697 від 04.10.2019р. не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Зокрема, позивач наголошує на тому, що зупинка автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 36 у м.Львові, була вимушеною, при цьому інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федорич Т.М. не з`ясував дійсні причини такої зупинки.

Окрім цього, така кваліфікуюча ознака як порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не доведена відповідачем належними доказами.

По першій обставині колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У розглядуваній ситуації позивачем наведено обґрунтовані пояснення щодо здійснення вимушеної зупинки керованого нею транспортного засобу, які вона підтвердила в суді.

Доводи апелянта про те, що позивач не вжила заходів, передбачених п.п.9.9-9.11 та/або п.15.14 ПДР, через що в інспектора з паркування не виникало обґрунтованих підстав для того, щоб вважати таку зупинку вимушеною, колегія суддів відхиляє, оскільки невиконання таких вимог не спростовує пояснення позивача щодо короткочасної вимушеної зупинки автомобіля. Також позивачем вживалися заходи, щоб прибрати транспортний засіб з місця, де зупинку заборонено.

Окрім цього, за твердженням апелянта, дорожньому руху по вулиці Князя Романа у м.Львові притаманна висока інтенсивність, через що допущена позивачем зупинка транспортного засобу зменшила пропускну спроможність, оскільки зайняла смугу руху.

Відповідно до п.11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Водночас, будь-яких доказів того, що така зупинка створювала перешкоду транспортним засобам, які не мали можливість рухатись по цій смузі руху, що спричинило маневрування цими транспортними засобами для об`їзду такої перешкоди, апелянтом не надано.

Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу (п.1.10 ПДР).

Однак, фактів маневрування або зменшення швидкості аж до зупинки транспортних засобів із наданих відповідачем фотоматеріалів не убачається.

Окрім цього, вулиця Князя Романа входить до переліку ділянок вулично-дорожньої мережі, на яких паркування транспортних засобів призводить до зменшення пропускної спроможності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху.

Вказаний перелік затверджений ухвалою Львівської міської ради № 2683 від 07.12.2017р. (а.с.27-29).

Разом з тим, сам факт віднесення вулиці до такого переліку не можна вважати кваліфікуючою обставиною за ч.3 ст.122 КУпАП без урахуванням фактичної дорожньої обставин, за яких мала місце зупинка автомобіля.

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідачем не доведено того, що о 14 год. 13 хв. 04.10.2019р., позивач ОСОБА_1 здійснила зупинку належного їй автомобіля марки «Mazda», модель 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 36 у м.Львові, що створювало перешкоду дорожньому руху, чим порушила вимоги п.8.4 «в», 3.34 розділу 33 ПДР.

Таким чином, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, а відтак заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління безпеки міста Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21.11.2019р. в адміністративній справі № 466/9109/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 19.02.2020р.