Справа № 382/1274/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року № 382/1274/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Яготинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59068224 від 11.05.2019, винесену Яготинським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Ухвалою Яготинського районного суду від 17.07.2019 дану справу передано за підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 відмовлено у прийнятті адміністративної справи до провадження та повернуто дану справу до Яготинського районного суду.

Після усунення недоліків Яготинський районний суд супровідним листом від 02.10.2019 дану справу передано до Київського окружного адміністративного суду. Дану справу передано раніше визначеному судді Лиска І.Г..

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18.11.2019.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки прийнята державним виконавцем на підставі виконавчого документа, строк пред`явлення до виконання якого закінчився, так як стягувачем є державний орган.

Судове засідання призначене на 18.11.2019 відкладено на 26.11.2019 у зв`язку з неявкою сторін.

Позивач 26.11.2019 подав до суду клопотання в якому останній просив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідача в судове засідання на 26.11.2019 не прибув, повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надав.

У зв`язку з поданим клопотання позивача та на підставі ст.205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справ здійснювати в порядку письмового провадження.

03.12.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву в якому останній просив у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з тим, що вимога №Ф-163340-51 від 19.11.2018 ГУ ДФС у Київській області відповідає вимогам виконавчого документа передбаченими ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

19 листопада 12018 року Головним управлінням ДФС у Київській області було пред`явлено ОСОБА_1 податкову вимогу №Ф-163340-51 про стягнення заборгованості перед бюджетом зі сплати ЄСВ у сумі 15819,54 грн..

ГУ ДФС у Київській області 22.04.2019 до начальника Яготинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області направлено заяву за №1232/9/10-36-51-07-15 про відкриття виконавчого провадження, разом з податковою вимогою №Ф-163340-51 від 19.11.2018.

Постановою відповідача від 11.05.2019 відкрито виконавче провадження №59068224 про примусове виконання вимоги Ф№163340-51 від 19.11.2018 ГУ ДФС у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Київській області 15819,54 грн.. В постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що вимога Ф№163340-51 від 19.11.2018 вступив в законну силу 22.12.2018.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відповідачем 11.05.2019 о 11:51 год. внесено запит про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо позивача.

Супровідним листом від 11.05.2019 №4148 відповідачем направлено позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження.

В подальшому відповідачем 15.05.2019 винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №59068224.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема - постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2019 вбачається, що ГУ ДФС у Київській області звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання вимоги №Ф-163340-51 від 19.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн., яка вступила у законну силу 22.12.2018.

В матеріалах справи наявна заява ГУ ДФС у Київській області про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2019, разом з податковою вимогою №Ф-163340-51 від 19.11.2018.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ст..25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства, у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Ні позивачем, ні відповідачем не надано до суду доказів того, факту коли саме позивачу було направлено вимогу про сплату боргу в сумі 15819,54 грн. ГУ ДФС у Київській області та отримання ним даної вимоги.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вимога №Ф-163340-51 від 19.11.2018 ГУ ДФС у Київській області на підставі якій винесено оскаржувано постанову про відкриття виконавчого провадження, вступила в закону силу 22.12.2018, проте, з заявою про відкриття виконавчого провадження ГУ ДФС у Київській області до відповідача звернулось 22.04.2019.

Таким чином, суд вважає, що оскільки ГУ ДФС у Київській області в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" є державним органом, у зв`язку з чим звернення до органів державної виконавчої служби щодо виконання зазначеної вимоги має здійснюватись протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

З урахуванням того, що вимога №Ф-163340-51 від 19.11.2018 набрала законної сили 22.12.2018, а інших доказів відповідачем не надано коли саме позивачем отримано вимогу №Ф-163340-51 від 19.11.2018, то строк її пред`явлення до виконання становить три місяці та закінчився 22.03.2019, а отже, зазначену вимогу подано з порушенням встановленого частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", строку.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки вимога №Ф-163340-51 від 19.11.2018, винесена ГУ ДФС у Київській області пред`явлено до виконання із пропущенням встановленого законом строку пред`явлення до виконання, такий виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу без виконання, а тому, передбачених законом підстав для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження у відповідача не було.

Окрім того, розпочинаючи примусове виконання вимоги №Ф-163340-51 від 19.11.2018 відповідачем не було враховано ту обставину, то виконавчий документ не відповідає приписам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Слід зазначити, що вимога ГУ ДФС у Київській області №Ф-163340-51 від 19.11.2018 не містить обов`язкової інформації щодо дати набрання чинності вимоги.

Зазначеним обставинам не було надано належної оцінки відповідачем, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для прийняття до примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Київській області №Ф-163340-51 від 19.11.2018 та винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що ухвалою суду від 08.11.2019 про відкриття спрощеного позовного провадження у справі, судом витребувано від відповідача належним чином засвідчену копію виконавчого провадження №59068224. Проте, відповідачем дані документи витребувані судом надані не були.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59068224 від 11.05.2019, винесену Яготинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (1) судові витрати у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.