Справа № 200/12301/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р. Справа№200/12301/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Дяченка А.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю сторін:

представник позивача - не з`явився

представник відповідача - Ярова С.Е., довіреність

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №193/05-99-45-12/ від 16 серпня 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку,

- зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39406028) поновити реєстрацію ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), платником єдиного податку другої групи з 1 липня 2019 року шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку,

- стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39406028) на користь ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 18 листопада 2010 року він зареєстрований як фізична особа-підприємець. З 01 січня 2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування платника єдиного податку другої групи, ставка єдиного податку - 20%. 16 серпня 2019 року Головним управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо порушення ним вимог перебування на спрощеній системі оподаткування. За результатами перевірки Головним управління ДФС у Донецькій області складено акт №2468/05-99-45-12/ від 16 серпня 2019 року, яким встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування. На підставі акту перевірки начальником Покровсько - Добропільського управління Головного управління ДФС у Донецькій області винесено рішення №193/05-99-45-12/ від 16 серпня 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Акт перевірки та рішення були отримані 18 вересня 2019 року. Крім того, листом про результати проведеної перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило про те, що останній перебуває з 01 липня 2019 року на загальній системі оподаткування.

Позивач не погоджується із рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області №193/05-99-45-12/ від 16 серпня 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку та вважає його винесеним всупереч податковому законодавству України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 200/12301/19-а позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 листопада 2019 рок

18 листопада 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог позивача. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлiнні ДПС у Донецькiй областi, Покровсько-Добропiльське управлiння, Покровська ДПI (м. Покровськ). Застосовував спрощену систему оподаткування на підставі заяви від 28.12.2011 №14010/М та був платником єдиного податку другої групи. Оскільки в ІКП по транспортному податку з фізичних осіб, починаючи з 17.03.2018 був наявний податковий борг, то дотримуючись вимог пункту 8 пп. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 Кодексу, платник зобов`язаний був з 30.09.2018 року перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом. Позивач, не виконав зазначені норми ПКУ тому, керуючись п.299.10. ст.299 Кодексу контролюючим органом 16.08.2019 було винесено рішення про анулювання 30.06.2019 реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру. Станом на дату анулювання реєстрації борг по транспортному податку з фізичних осіб склав 6 250,00 гривень. Платнику 14.12.2017 рекомендованим листом з повідомленням було надіслано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 12.12.2017 №11042439, в якому було визначено суму зобов`язання 6 250,00 грн. з транспортного податку з фізичних осіб та реквізити для сплати. Податкове повідомлення-рішення було повернуто за закінченням терміну зберігання 18.01.2018 та вважається врученим відповідно до п.42.4 статті 42 Кодексу. В ІКП платника по транспортного податку з фізичних осіб зобов`язання були нараховані 17.03.2018 року.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 19 листопада 2019 року відкладено розгляд справи до 18 грудня 2019 року.

У підготовчому засіданні 18 грудня 2019 року оголошено перерву до 02 січня 2020 року.

18 грудня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначив про те, що нормами законодавства не передбачено, що фізична особа-підприємець відповідає майном або фінансово за дії фізичної особи - громадянина України. Водночас наявність у фізичної особи статусу суб`єкта господарювання не означає, що усі правовідносини з її участю є господарськими. Власником транспортного засобу LEXUS RХ 200Т, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є фізична особа громадянин України ОСОБА_1 , а не суб`єкт господарювання фізична особа - підприємець ОСОБА_1 . Крім того, Головним управлінням ДФС у Донецькій області під час проведення 16 серпня 2019 року камеральної перевірки не встановлено фактів, що вказаний транспортний засіб надавався в користування або в оренду фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 для його використання в підприємницькій діяльності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24 січня 2020 року о 10:00 годині.

У судовому засіданні 24 січня 2020 року оголошено перерву до 03 лютого 2020 року.

З 03 лютого 2020 року по 07 лютого 2020 року суддя перебувала на лікарняному, розгляд справи призначено на 10 лютого 2020 року.

У судове засідання, призначене на 10 лютого 2020 року з`явився повноважний представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 18.11.2010 року номер запису 2 005905 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Покровсько-Добропільське управління, Покровська ДПІ (м.Покровськ), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснюючи діяльність за спрощеною системою оподаткування. Основний вид економічної діяльності: Код КВЕД 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах.

Як вбачається з копії Свідоцтва платника єдиного внеску серії Б №264058 ОСОБА_1 , дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування - 01 січня 2012 року, ставка єдиного податку складає 20%.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , за ОСОБА_1 13.10.2017 року проведено першу реєстрацію транспортного засобу марки: LEXUS модель: RХ 200Т тип: Загальний легковий універсал - Б.

16 серпня 2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складено акт від 16.08.2019 №2468/05-99-45-12/.

Перевіркою встановлено, що платником податків порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів-в останній день другого із двох послідовних кварталів, пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Кодексу. Сума податкового боргу: Транспортний податок з фізичних осіб - 18011000 станом на: 01.01.2019 - 6 250,00 грн., 01.02.2019 - 6 250,00 грн., 01.03.2019 - 6250,00 грн., 01.04.2019 - 6 250,00 грн., 01.05.2019 - 6250,00 грн., 01.06.2019 -6 250,00 грн., 30.06.2019 - 6 250,00 грн.

За результатами перевірки встановлені порушення, за які передбачено анулювання відповідно: пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового Кодексу України - реєстрація платника єдиного податку анулюється органом державної податкової служби при умові наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області, на підставі виявлених порушень, прийнято рішення від 16.08.2019 № 193/05-99-45-12/ про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів відповідно до пп.3 п.299.10 ст.299 ПКУ, платник єдиного податку виключений із Реєстру 30.06.2019 року.

Листом, Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило ОСОБА_1 про результати проведення перевірки. Крім того, у листі доведено до відома позивача про те, що він перебуває з 01.07.2019 на загальній системі оподаткування.

Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України, який при вирішенні справи застосовується в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пункт 63.5 ст. 63 ПК України передбачає, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи-підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.1 ст. 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Розділ IV ПК України визначає порядок оподаткування податку на доходи фізичних осіб.

Статтею 162 ПК України визначено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (пп. 162.1.2 п. 162.1 ст. 162 ПК України); податковий агент ( пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України).

Стаття 177 ПК України визначає оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Пункт 291.3 ст. 291 ПК України визначає, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

З аналізу викладеного вбачається, що «юридична особа», «фізична особа - громадянин», «фізична особа-підприємець» та «самозайняті особи» охоплюються спільним поняттям «платник податків». Кожен з цих статусів має особливості обліку та оподаткування.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В силу положень п. 44.1 ст. 44 ПК України вказано, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`ємів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За приписами статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин - підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у статті 44 цього Кодексу.

Статтею 44 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

У відповідності до статті 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (стаття 51 Цивільного кодексу України).

Під час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 18.11.2010 року номер запису 2 005905 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Покровсько-Добропільське управління, Покровська ДПІ (м.Покровськ), здійснюючи діяльність за спрощеною системою оподаткування. Основний вид економічної діяльності: Код КВЕД 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах.

Як вбачається з Акту перевірки від 16.08.2019 року №2468/05-99-45-12/, податковим органом здійснено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , тобто із конкретизацією статусу платника податків, як фізичної особи-підприємця, який повинен нести відповідальність за порушення законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2017 року за ОСОБА_1 13.10.2017 року проведено першу реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , марки: LEXUS модель: RХ 200Т тип: Загальний легковий універсал - Б.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до пункту 1 підпункту 292.1 статті 292 ПК України доходом для фізичної особи - підприємця платника єдиного податку першої - третьої груп є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності

Згідно із пунктом 292.6 статті 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу (пункт 292.9 статті 292 ПК України).

Зокрема, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 цього пункту.

Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді (підпункт 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 ПК України).

Отримані протягом податкового (звітного) періоду доходи, що перевищують обсяги доходів, встановлених пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, відображаються платниками єдиного податку в податковій декларації з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 296.5.1 - 296.5.5 цієї статті (пункт 296.5 статті 296 ПК України).

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 ПК України.

Реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

До реєстру платників єдиного податку вносяться такі відомості про платника єдиного податку, зокрема, дата анулювання реєстрації.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Згідно із абзацом першим пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Отже, контролюючий орган приймає рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 по справі №813/1465/17 та від 15.05.2018 року в справі №813/676/17.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У розумінні п.п.75.1.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, оскільки нормами глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України не передбачено окремого порядку проведення перевірок з питань дотримання особами умов застосування спрощеної системи оподаткування за критерієм своєчасності виконання податкового обов`язку (тобто за критерієм відсутності податкового боргу), а проведена контролюючим органом перевірка стосувалась виключно питання своєчасності оплати податків (зборів) і здійснювалась на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, то порушень у реалізації владної управської функції у цій сфері судом не знайдено.

Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що за приписами підпункту третього пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Абзацом восьмим пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Таким чином, згідно з положеннями п. 299.10 ст. 299 ПКУ за рішенням контролюючого органу реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного, зокрема, у випадку невиконання платником єдиного податку обов`язку щодо переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Разом з тим, згідно з п. 36.1 ст. 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПКУ, законами з питань митної справи. Пунктом 38.1 ст. 38 ПКУ визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Тобто, право перебувати на спрощеній системі оподаткування втрачає саме підприємець - платник єдиного податку, у зв`язку з наявністю податкового боргу у такого суб`єкта господарювання.

Отже, наявність податкового боргу у фізичної особи - підприємця по податкових зобов`язаннях, не пов`язаних з його господарською діяльністю, не є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про виключення такої фізичної особи - підприємця з реєстру платників єдиного податку.

Також, суд зазначає, що доказів того, що вищезазначений транспортний засіб ОСОБА_1 використовував в підприємницькій діяльності, відповідачем до суду не надано.

Разом з цим, суд зазначає, що стаття 267 Податкового кодексу України визначає транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підпункт 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України визначає, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено порядок обчислення та сплати транспортного податку.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (підпункт 267.6.2 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Донецькій області 12.12.2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №11042439, яким визначено відповідачу грошове зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік становить 6 250,00 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення було надіслано позивачу на його податкову адресу, однак повернулось на адресу відповідача через невручення адресату: «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Тобто податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує 340,00 грн.

Натомість, як зазначає відповідач у відзиві за позивачем з 17.03.2018 року обліковувалась заборгованість в сумі 6 250,00 грн., а відтак, в силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, чого зроблено ним не було.

Тобто, відповідач повинен був скористатися свої правом на стягнення податкового боргу саме з фізичної особи ОСОБА_1 , а не здійснювати анулювання реєстрації платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення №193/05-99-45-12/ від 16.08.2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку, діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.

У справі «Рисовський проти України» Суд наголошує, що державні органи зобов`язані діяти відповідно до принципу «належного урядування». Даний принцип ґрунтується на тому, що суб`єкти владних повноважень у питаннях, які стосуються основоположних прав людини, зокрема майнових прав, зобов`язані діяти вчасно, послідовно та у належний спосіб.

Державні органи, які діють усупереч закону, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» передбачає обов`язок владного суб`єкта діяти негайно, аби виправити власну помилку.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДФС у Донецькій області поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку другої групи з 01 липня 2019, шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, у силу норми ч. 3 цієї ж статті Кодексу, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом пп. 299.13 ст. 299 ПК України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку, у тому числі і дату виключення особи з реєстру платників єдиного податку

Відповідно у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру.

Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування.

Тобто, платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Отже, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку юридичної особи з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

При цьому, нормами Податкового кодексу України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

З огляду на наведене, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача зобов`язального характеру, шляхом зобов`язання ГУ ДФС у Донецькій області поновити позивача платником єдиного податку другої групи, шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку - з 01.07.2019 року.

При цьому, суд вважає, що такий визначений судом спосіб захисту прав та інтересів позивача не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а спрямований на ефективне відновлення порушеного права позивача (дана правова позиція суду кореспондує позиції Київського апеляційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 26.07.2018 у схожій справі №826/1891/18, позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06 листопада 2018 року по справі №820/4721/17).

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем за подання до адміністративного суду було сплачено судовий збір на загальну суму 3 842,00 грн. згідно квитанцій від 09.10.2019 року № 21417 та №21439.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Частинами 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом Соколовим Андрієм Олексійовичем позивачу, суду надано договір про надання правової допомоги від №03/1 від 03.10.2019 року, доручення від 03.10.2019 року про надання правової допомоги за Договором №03/1 від 03.10.2019 року, рахунок №03/1-1 від 03.10.2019 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 09.10.2019 року, платіжне доручення від 09.10.2019 року №168, заключна виписка ПриватБанк за період з 09.10.2019 року по 09.10.2019 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1005662.

Судом встановлено, що згідно із актом виконаних робіт, надання послуг правового характеру складає 5 000 грн., з яких: підготовка заяви по суті справи (позовна заява про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №193/05-99-45-12/ від 16 серпня 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку). Також, судом встановлено, що адвокат надавав відповідь на відзив, приймав участь у судових засіданнях 18 грудня 2019 року, 24 січня 2020 року.

Враховуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме те, що відшкодування витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, витраченим адвокатом на участь у судових засіданнях та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що визначений в заяві розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим.

Отже, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката за представництво інтересів позивача в суді у розмірі 5000,00 грн. є співмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на участь у судових засіданнях, у зв`язку з чим, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №193/05-99-45-12/ від 16 серпня 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39406028) поновити реєстрацію ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), платником єдиного податку другої групи з 1 липня 2019 року шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, буд. 114 , ) на користь ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3 842,00 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, буд. 114 , ) на користь ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 10 лютого 2020 року в присутності представника відповідача.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Кочанова