Справа № 415/9531/19
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/9531/19
Провадження № 2-а/415/81/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Соловойова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Луганській області старшого лейтенанта поліції Соловйова Михайла Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Луганській області старшого лейтенанта поліції Соловйова Михайла Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що з 03.09.2019 р. він працює в Комунальному підприємстві «Лисичапський Шляхрембуд» - виконробом.

06.11.2019 року у відношенні нього інспектором ВБДГ УШІ в Луганській області старшим лейтенантом Соловйовим Михайлом Сергійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДНІ8 № 678241 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680.00 грн.

У пункті 6 постанови зазначено, що «06.11.2019 року о 13 год. 00 хв. в місті Лисичанську по вулиці Первотравнева на мосту через р. Сіверський Донець громадянин, перебуваючи майстром КП «Лисичанський Шляхрембуд» та будучи відповідальним за проведення дорожніх робіт, не огородив (не забезпечив) огородження місця проведення робіт у відповідності до вимог ДСТУ 8749- 2011, чим порушив п. 1.5 ПДР України».

Вважає дану постанову незаконною та такою, що не відповідає чинному законодавству з наступних підстав.

По - перше, відповідно до статті 140 КУпАП суб`єктами правопорушення є громадяни, посадові особи і громадяни - суб`єкти господарської діяльності (частини 2-4 цієї статті). Однак, в даному випадку, в супереч зазначеному відповідачем у п. 6 Постанови притягнуто мене до адміністративної відповідальності, як громадянина, що не відповідає суб`єктивному складу даного правопорушення, оскільки 06.11.2019р. при проведенні дорожніх робіт позивач виконував свої безпосередні посадові обов`язки.

По - друге, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному.

Відповідно до п.п. 1, 2 Розділу 3 цієї інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається - за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Але, Відповідачем у Постанові зазначено інше місце розгляду справи, а саме: «м. Лисичанськ, вул. Штейгерська № 8» (а. 2. Постанови). Тобто, дана справа розглядалась не на місті вчинення інкримінованого правопорушення.

По - трете, Відповідачем в порушення п. 3 Розділу II Інструкції при складанні Постанови не була долучена до неї схема порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, яка в свою чергу є відповідним доказом при розгляді справи.

По - четверте, Відповідач в порушення вимоги ч. 2 ст. 283 КУпАІ 1 у Постанові не зазначив, які конкретно дорожні знаки не були встановлені на місті проведення дорожніх робіт.

До того ж, дійсно, 06.11.2019 року в місті Лисичанську по вулиці Первомайській працівниками КП «Лисичанський Шляхрембуд» проводились поточні роботи по відновленню асфальтобетонного покриття автодороги на мосту через р. Сіверський Донець. Але, перед початком виконання дорожніх робіт було вжито відповідних заходів щодо позначення місця провадження цих робіт, а саме: установлені попереджувальні дорожні знаки та тимчасове огородження у вигляді «конусів напрямних», які призначені для організації і забезпечення дорожнього руху під час проведення дорожніх робіт. Відповідні конуси - фішки володіють смужками помаранчевого і білого кольорів та завдяки світлоповертаючий плівці здатні сіяти від світла фар автомашин, в результаті цього здатні запобігати аварії на дорозі, ефективно переправляти потік транспортних засобів в необхідному напрямку. Факт використання усіх попереджувальних дорожніх знаків можуть підтвердити працівники підприємства, які працювали 06.1 1.2019 р.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова від 06.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПІ8 № 678241, яка складена відносно нього є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому піддягає скасуванню.

На підставі викладеного, просив суд визнати незаконною та скасувати постанову інспектора ВБДГ УПП в Луганській області старшого лейтенанта Соловйова Михайла Сергійовича серії ДП18 № 678241 від 06.11.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП та закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

09.12.2019 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/9531/19 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

16.12.2019 року відповідачем долучені до матеріалів адміністративної справи письмові докази та відеоматеріал.

04.02.2020 року позивачем долучені до матеріалів адміністративної справи письмові докази.

14.02.2020 року позивачем долучені до матеріалів адміністративної справи письмові докази.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ДНІ8 № 678241 від 06.11.2019 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем був наданий відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 06.11.2019 та письмові докази.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, підтвердив факти, викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити її повністю.

В судовому засіданні відповідач інспектор Соловйов М.С. заперечував проти задоволення вимог адміністративного позову, вважає постанову серії ДНІ8 № 678241 від 06.11.2019 року законною та ухвалену в межах компетенції. Вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, адже огородження на мості було, але воно не відповідало ДСТУ, огородження не погоджували та було недостатньо знаків. На підтвердження доводів надав відеоматеріал. Просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №678241 від 06.11.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.11.2019 року о 13 годині 00 хвилин в м. Лисичанську по вулиці Першотравнева на мосту через р. Сіверський Донець, громадянин, перебуваючи майстром КП «Лисичанський Шляхрембуд», та, будучи відповідальним за проведення дорожніх робіт, не огородив (не забезпечив) місце проведення робіт відповідно до вимог ДСТУ 8749- 2011, чим порушив п. 1.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Згідно з наказом №133Ос від 03.09.2019 Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд», покласти тимчасово, з 04.09.2019 виконання обов`язків виконання робіт на ОСОБА_1 , асфальтобетонника 3 розряду, з оплатою праці згідно з штатним розкладом та доплатою у розмірі 30% посадового окладу виконавця робіт за виконання обов`язків.

Згідно з п.3.3 посадової інструкції виконавця робіт Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд» від 05.01.205 року, виконавець робіт виконує організаційну та технічну підготовку об`єктів до початку робіт та виконує їх будівництво та ремонт відповідно до технічної та технологочіної документації та вимог СНіН.

Згідно з договором підряду № 99 від 28.10.2019 року, замовник (Управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства) доручає, а підрядник (Комунальне підприємство «Лисичанський Шляхрембуд»), відповідно до кошторисної документації та умов Договору, виконати роботи: поточний ремонт асфальтобетонного покриття мосту через р. Сівесрький Донець по вул. Первомайська у місті Лисичанську(будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) згідно з ДК 021:2015-45230000-8

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивач під час складання відповідачем у відношенні нього постанови серії ДП18 №678241 від 06.11.2019 року виконував свої обов`язки виконавця робіт згідно з посадовою інструкцією, а не як громадянин -фізична особа.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №678241 від 06.11.2019 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП з мотивів того, що він не є суб`єктом даного правопорушення, адже виконував свої обов`язки виконавця робіт згідно з посадовою інструкцією, а не як громадянин -фізична особа. Втім постанова, що оскаржується, була складена відносно нього не як посадової особи, а як громадянина.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ДП18 №678241 від 06.11.2019 року, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем на підтвердження правопорушення надані суду відеоматеріали. Втім, з п. 7 постанови, що оскаржується, вбачається, що до постанови не були додані ані відеоматеріали, ані інші докази. У зв`язку з чим, суд не приймає до уваги, надані відповідачем відеоматеріал та інші докази та приходить до висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №678241 від 06.11.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.11.2019 року о 13 годині 00 хвилин в м. Лисичанську по вулиці Першотравнева на мосту через р. Сіверський Донець, громадянин, перебуваючи майстром КП «Лисичанський Шляхрембуд», та, будучи відповідальним за проведення дорожніх робіт, не огородив (не забезпечив) місце проведення робіт відповідно до вимог ДСТУ 8749- 2011, чим порушив п. 1.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Пункт 1.5 ПДР України Правил дорожнього руху України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 3 ст. 140 КУпАп, порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП, полягає у недодержанні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, моужть бути як посадові особи, так і громадяни.

Судом встановлено, що згідно з наказом №133Ос від 03.09.2019 Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд», покласти тимчасово, з 04.09.2019 виконання обов`язків виконання робіт на ОСОБА_1 , асфальтобетонника 3 розряду, з оплатою праці згідно з штатним розкладом та доплатою у розмірі 30% посадового окладу виконавця робіт за виконання обов`язків.

Згідно з п.3.3 посадової інструкції виконавця робіт Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд» від 05.01.205 року, виконавець робіт виконує організаційну та технічну підготовку об`єктів до початку робіт та виконує їх будівництво та ремонт відповідно до технічної та технологочіної документації та вимог СНіН.

Згідно з договором підряду № 99 від 28.10.2019 року, замовник (Управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства) доручає, а підрядник (Комунальне підприємство «Лисичанський Шляхрембуд»), відповідно до кошторисної документації та умов Договору, виконати роботи: поточний ремонт асфальтобетонного покриття мосту через р. Сівесрький Донець по вул. Первомайська у місті Лисичанську(будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) згідно з ДК 021:2015-45230000-8

Отже, позивач під час складання відповідачем у відношенні нього постанови серії ДП18 №678241 від 06.11.2019 року виконував свої обов`язки виконавця робіт згідно з посадовою інструкцією, а не як громадянин -фізична особа, а отже постанова повинна була бути складена відносно посадової особа, а не громадянина.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, адже відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, яких відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін,а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Луганській області старшого лейтенанта поліції Соловйова Михайла Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Луганській області старшого лейтенанта поліції Соловйова Михайла Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора ВБДГ УПП в Луганській області старшого лейтенанта Соловйова Михайла Сергійовича серії ДП18 № 678241 від 06.11.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП, провадження по справі закрити.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , Україна , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Луганській області старший лейтенант поліції Соловйов Михайло Сергійович, місце роботи: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна.

Повний текст судового рішення складено 14.02.2020.

Суддя Ю. О. Калмикова