Справа № 140/3577/19
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/3577/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 № Ф-25392-50.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.12.2019 позивач отримав оскаржувану вимогу Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) від 13.05.2019 № Ф-25392-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) в сумі 7155,06 грн., та з якою позивач не погоджується, з огляду на таке.

Позивач з серпня 1996 року отримує пенсію за вислугу років як військовий пенсіонер відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), а 19.04.2017 досяг 60 років, чим набув право на призначення пенсії за віком, встановленої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач вказує, що зазначеною нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, які повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску. Оскільки позивач, будучи з червня 1996 року військовим пенсіонером (пенсія за вислугу років), з 19.04.2017 досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV (60 років), тому має бути звільнений від сплати єдиного внеску, а вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 № Ф-25392-50.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 1).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 26.12.2019 № 1796/03-20-08-02-07 (а. с. 26-28) представник відповідача Михалік М.В. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017 - 2018 р. р. за себе мали фізичні особи - підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком, тоді як позивач отримує пенсію за вислугу років.

10.01.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а. с. 39-41), а 15.01.2020 надійшли заперечення (а. с. 43), у яких учасники справи підтвердили власну правову позицію, не погодившись із доводами протилежної сторони.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.01.2006 по 14.11.2018 був зареєстрований фізичною особою - підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.11.2019 № (а. с. 10-13).

13.05.2019 ГУ ДФС сформувало та скерувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-25392-50, у якій повідомило про наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 7155,06 грн., яку вимагало сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання цієї вимоги (а. с. 15). Вказану вимогу було вручено позивачу за його заявою в органі державної виконавчої служби лише 03.12.2019, що підтверджується відміткою на заяві від 29.11.2019 (а. с. 16 зворот).

Як вбачається із витягу з АІС «Податковий блок», позивачу ОСОБА_1 нараховано єдиний внесок в розмірі мінімального страхового внеску: 09.02.2018 в розмірі 6336,00 грн., 19.04.2018 в розмірі 819,06 грн. (а. с. 30).

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.1996 отримує пенсію за вислугу років як військовий пенсіонер відповідно до Закону № 2262-XII, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 18), довідкою про доходи (а. с. 17).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом № 2464-VI.

За приписами пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом першим пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно із абзацом другим пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця, тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Отже, мінімальний страховий внесок у 2017 році становив 704,00 грн. на місяць (3200,00 грн. х 22%, де 3200,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017), у 2018 році - 819,06 грн. на місяць (3723,00 грн. х 22%, де 3723,00 грн. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018).

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною другою статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом 1 частини четвертої цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Волинській області було нараховано позивачу як фізичній особі - підприємцю єдиний внесок за 2017 - 2018 роки на загальну суму 7155,06 грн., про що зазначено у спірній вимозі про сплату боргу (недоїмки) (а. с. 15). При цьому, з витягу з АІС «Податковий блок» вбачається, що за 2017 рік сума боргу з єдиного внеску становить 6336,00 грн., що є боргом за другий - четвертий квартали 2017 року (704,00 грн. х 9 = 6336,00 грн.), та за перший квартал 2018 року - 819,06 грн.

В той же час, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.1996 отримує пенсію за вислугу років як військовий пенсіонер відповідно до Закону № 2262-XII, а 19.04.2017 досяг 60-річного віку.

Згідно із частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 814/779/17, які полягають у тому, що частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.11.2018 у справі № 809/127/18, за змістом яких суд касаційної інстанції погодився з правовою позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, що була надіслана фізичній особі - підприємцю, якій була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII та яка досягла віку, з якого призначається пенсія за віком.

Суд звертає увагу, що за приписами статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Відповідно до паспортних даних (а. с. 19) позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 19.04.2017 досяг віку 60 років.

Відтак, суд дійшов висновку, що у зв`язку із досягненням віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, позивач як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, починаючи з другого кварталу 2017 року, звільнений від сплати за себе єдиного внеску згідно із частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 № Ф-25392-50 в сумі 7155,06 грн. (за другий - четвертий квартали 2017 року, перший квартал 2018 року) сформована та надіслана позивачу безпідставно, у зв`язку із чим з наведених підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вказаної вимоги належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., що був сплачений квитанцією від 03.12.2019 № (а. с. 2), та який був зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується випискою (а. с. 23).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2019 року № Ф-25392-50.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 43143484) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх