Справа № 160/12980/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Піддубцеві О.В.
представника позивача Войтенко К.В.
представника відповідача Резнікова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РІЧ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
21.12.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство РІЧ (надалі позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (надалі відповідач), з наступними позовними вимогами (з урахуванням уточнень):
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП РІЧ від 18.11.2019 р. №1335-п.
В обґрунтування позову вказано, що наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП РІЧ від 18.11.2019 р. №1335-п є незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки враховуючи положення п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у податкового органу були відсутні законодавчо визначені підстави для призначення вказаної перевірки. У своїх запереченнях на акт перевірки ТОВ НВП «РІЧ» не посилалося на обставини, що не були досліджені під час перевірки, додаткові документи до даних заперечень позивачем також не подавались, що свідчить про те, що об`єктивний розгляд заперечень не потребував додаткової перевірки документів платника податків. Тому, позивач вважає достатніх підстав для скасування оскаржуваного наказу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання, яке призначено 22.01.2020 р. о 09:30 год.
15.01.2020 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог.
17.01.2020 р. заяву про збільшення позовних вимог позивачем відкликано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 р. у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог відмовлено з огляду на недодержання порядку подання заяви про збільшення вимог.
У судове засідання 22.01.2020 р. прибув уповноважений представник позивача, від представника відповідача надійшо клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки відзиву на позовну заяву. З огляду на що розгляд справи було відкладено до 12.02.2020 р. 10:40 год.
22.01.2020 р. (о. 14:14 год.) до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач висловлює незгоду з вимогами позову, зазначаючи лише про фактичні обставини справи та про те, що наказ про проведення позапланової перевірки був направлений вчасно та згідно законодавства, тому аргументи викладені в позові контролюючий орган вважає безпідставними та необґрунтованими.
03.02.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі зазначено посилання на підпункт 78.1.5 пункту 78 1 статті 78 ПК України, однак в ньому відсутні посилання на фактичні підстави для проведення перевірки, визначені цим підпунктом. Крім того, в наказі не зазначено, які конкретно обставини не були досліджені під час перевірки, та що об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.
У судове засідання 12.02.2020 р. прибули представники сторін, повноваження яких перевірені судом, копії документів на підтвердження повноважень представників долучені до матеріалів справи.
Представник позивача позов підтримав з підстав у ньому зазначених, просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням уточнення.
Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Даний наказ був надісланий на адресу позивача 18.11.2019 р., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія чеку поштової установи про направлення.
ТОВ НВП «РІЧ» у допуску посадових осіб податкового органу до перевірки було відмовлено з огляду на оскарження наказу, на підставі якого вчиняються заходи щодо проведення документальної позапланової перевірки.
Перевіряючими було складено Акт про відмову платника податку в допуску до проведення перевірки від 23.12.2019 року №437, примірник якого був вручений позивачу під підпис.
Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, що зумовили виникнення спірних відносин між сторонами, предметом дослідження даної справи є підстави призначення позапланової документальної перевірки ТОВ НВП «РІЧ» за наслідками розгляду заперечень останнього на Акт документальної планової виїзної перевірки шляхом прийняття оскаржуваного наказу.
Досліджуючи наказ, який звернений до оскарження, на предмет його відповідності закону суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому ПК України.
Статтею 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1).
Відповідно до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За правилами п.78.1. ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, визначених у підпунктах 78.1.1 -78.1.18 ПК України.
Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що перевірка призначена на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
Підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Не погоджуючись з висновками Акту перевірки від 09.10.2019 року, ТОВ НВП «РІЧ» 07.11.2019 р. було подано заперечення, розгляд якого мало наслідком для прийняття оскаржуваного наказу про проведення позапланової документальної перевірки.
Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
В порушення вищезазначених положень, ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було надіслано відповідь на заперечення ТОВ НВП «РІЧ» від 07.11.2019 р.
Стосовно вказаного порушення відповідачем належних пояснень, доказів в спростування не надані.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у п.п.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, -контролюючим органом, який проводив перевірку; під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків.
Згідно із пунктом 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків-фізичної особи або посадової особи платника податків юридичної особи).
Протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.
Наведена правова норма дозволяє дійти висновку, що проведення документальної позапланової перевірки на підставі п.п.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України є законним лише за умови дотримання сукупності умов, а саме: подання заперечень до акта перевірки або скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення: наявність вимог про повний або частковий перегляд результатів перевірки або скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення; вказівка платником податків на обставини, які не були досліджені під час перевірки; неможливість перевірки таких обставин без проведення перевірки .Лише за умови наявності сукупності усіх цих вимог, проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.5. пункту 78.1 статті 78 ПК України є правомірним. (Вищезазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові 812/442/17 від 27.05.2019 року).
Отже, враховуючи положення п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у податкового органу були відсутні законодавчо визначені підстави для призначення вказаної перевірки, оскільки у своїх запереченнях на Акт перевірки ТОВ НВП «РІЧ» не посилалося на обставини, що не були досліджені під час перевірки, додаткові документи до даних заперечень позивачем також не подавались, відповідачем в свою чергу наявність означених підстав не доведена, що у сукупності досліджених судом доказів безумовно свідчить про те, що розгляд заперечень позивача на Акт планової перевірки не потребував додаткової перевірки документів платника податків.
Відповідно до статті 81 ПК України, у наказі на проведення документальної позапланової перевірки повинно бути зазначено підставу для її проведення із зазначенням відповідного підпункту пункту 78.1 статті 78 Кодексу, тобто щоб зі змісту спірного наказу вбачалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну, для призначення відповідної перевірки, тобто конкретні обставини податкового правопорушення.
Проте, зі змісту оскаржуваного наказу неможливо встановити, яким чином на підставі аналізу податкової декларації можна встановити відсутність реального здійснення операцій, як і конкретні обставини, на підставі яких контролюючий орган встановив порушення позивачем податкового законодавства. Наказ має містити саме фактичні підстави для проведення перевірки, тобто наявність конкретних обставин, а не посилання на відповідні норми Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року по справі №813/1259/18, у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі №813/1133/18, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2019 року по справі №813/1041/18.
Встановлені главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само, на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.
Недотримання встановлених статтями 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.
В оскаржуваному наказі зазначено посилання на підпункт 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, однак в ньому відсутні посилання на фактичні підстави для проведення перевірки, визначені цим підпунктом.
Крім того, в наказі не зазначено, які конкретно обставини не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.
Такі обставини також не встановлені судом під час розгляду даної справи.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області при прийнятті наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «РІЧ» від 18.11.2019 року №1355-п діяло не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, поза дозволених меж, порушуючи при цьому права та законні інтереси платника податку, а отже такий наказ є неправомірним та підлягає скасуванню.
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено застосування судами принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Зокрема, Європейський Суд наголосив на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.
При вирішенні спору суд враховує, що на державні органи та органи місцевого самоврядування покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лелас проти Хорватії, Тошкуце та інші проти Румунії).
Державні органи та органи місцевого самоврядування, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення Європейського суду з прав людини у справі Лелас проти Хорватії).
Також у справі Рисовський проти України Суд наголосив, що принцип належного урядування, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідачем під час судового розгляду справи жодних належних та достатніх пояснень стосовно підстав призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «РІЧ» згідно спірного наказу, що становило предмет спору, не надано.
Підсумовуючи викладене, судом встановлено порушення податковим органом процедури призначення проведення документальної позапланової перевірки ТОВ НВП «РІЧ» згідно оскаржуваного наказу, що підтверджено матеріалами справи, а саме податковим органом винесено наказ про призначення документальної позапланової перевірки за наслідками розгляду заперечень на Акт планової документальної перевірки без належних на те підстав та всупереч вимогами закону, порушуючи принцип правової визначеності платника податку. З огляду на те, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії в розумінні КАС України, який, як встановлено в ході судового розгляду справи, породжує негативні наслідки до платника податку, належним способом захисту в межах розгляду даної справи, є визнання протиправним та скасування такого наказу.
Інші доводи сторін по справі висновків суду по суті спору не спростовують.
У справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовну у повному обсязі.
В порядку розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, за наслідком розгляду даної справи документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РІЧ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, - задовольнити;
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП РІЧ від 18.11.2019 р. №1335-п.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РІЧ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 лютого 2020 року.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун

17.02.2020

Рішення не набрало законної сили 17 лютого 2020 р.

Суддя В.С. Віхрова