Справа № 826/16127/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 серпня 2018 року №826/16127/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернувся Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - позивач) з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі також - відповідач, Держархбудінспекція), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (далі - третя особа), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова Володимира Володимировича від 11 серпня 2016 року про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Десятинній, 7 у Шевченківському районі м. Києва від 09 листопада 2012 року №14832/0/18-1/009-12.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Кузьменко В.А.) від 25 жовтня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі.

У подальшому, з метою пришвидшення розгляду адміністративної справи, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для її подальшого розгляду і вирішення визначено суддю Дегтярьову О.В., у зв`язку з чим ухвалою суду від 04 грудня 2017 року справу прийнято до провадження судді Дегтярьової О.В.

Внаслідок перебування на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами судді Дегтярьової О.В., у провадженні якої перебувала справа та нею не розглянута по суті, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для її подальшого розгляду і вирішення визначено суддю Шрамко Ю.Т., у зв`язку з чим ухвалою суду від 29 січня 2018 року справу прийнято до провадження судді Шрамко Ю.Т. та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У подальшому, ухвалою суду від 05 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, на те, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржуване рішення, оскільки в ході такої перевірки відповідач відповідно до вимог частини одинадцятої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не витребовував у позивача документи і матеріали щодо предмету нагляду та не ознайомлювався з цими документами та матеріалами. Крім того, в порушення вимог пункту 29 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №698, відповідачем не складено протокол про правопорушення та не видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а на офіційному сайті Держархбудінспекції не оприлюднено інформацію про оскаржуване рішення, що є порушенням пункту 32 вищевказаного Порядку.

Також позивач вважає, що оскаржуване рішення є також неправильним по суті, оскільки висновок відповідача про порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ґрунтується на порушенні позивачем пункту 25 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109, тоді як такий пункт у вказаному Порядку відсутній.

Крім того, позивач вказує на відсутність у відповідача повноважень щодо здійснення нагляду щодо його дій та рішень, вчинених та прийнятих 09 листопада 2012 року, тобто до набуття позивачем статусу об`єкта нагляду відповідно до змін в містобудівному законодавстві, що відбулися у 2015 році, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідач у письмовому запереченні зазначив про необґрунтованість позовних вимог, стверджуючи про дотримання ним вимог законодавства щодо проведення позапланової перевірки позивача та прийняття обґрунтованого рішення у зв`язку із порушенням позивачем пункту 2.3 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109.

Також зазначив, що протокол про адміністративне порушення відносно позивача не складався, а постанова по справі про адміністративне правопорушення не приймалася, оскільки станом на час проведення перевірки позивача правова норма, яка передбачає відповідальність за відповідне порушення не набрала чинності.

Щодо доводів позивача про порушення статті 58 Конституції України відповідач зазначив, що наразі вказана правова норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Третя особа письмових пояснень щодо суті спору не надав, свого представника в судове засідання не направив, хоча про його проведення повідомлений належним чином.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Десятинна, 7 у Шевченківському районі м. Києва від 09 листопада 2012 року №14832/0/18-1/009-12 для реконструкції господарської споруди з надбудовою та влаштуванням підвалу під офісні приміщення за вищевказаною адресою.

У серпні 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончаровим Володимиром Володимировичем проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами вказаної вище перевірки складено акт від 11 серпня 2016 року, згідно з яким у пункті 5 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 09 листопада 2012 року №14832/0/18-1/009-12 на об`єкт будівництва: реконструкція господарської споруди з надбудовою та влаштуванням підвалу під офісні приміщення за адресою: вул. Десятинна, 7 у Шевченківському районі м . Києва, зазначено, що відповідно до пункту 2.3 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109, у разі відсутності документів на право землекористування (реконструкції об`єктів) містобудівні умови та обмеження можуть видаватись без цих документів. Відповідно до пункту 10 містобудівних умов та обмежень: основні техніко-економічні показники об`єкта будівництва щодо орієнтовних техніко-економічних показників, до намірів замовника, надані у містобудівному розрахунку, розробленого Виробничо-технічною агенцією "ВТА" від 2012 р., зазначається, що площа забудови до реконструкції складає - 30,2 кв.м, а після реконструкції 42,0 кв.м, чим збільшено площу забудови на 11,8 кв.м без наданих документів, що надають право на користування земельною ділянкою, чим порушено пункт 25 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109.

У подальшому, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова Володимира Володимировича прийнято оскаржуване рішення від 11 серпня 2016 року, яким скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Десятинна, 7 у Шевченківському районі м. Києва від 09 листопада 2012 року №14832/0/18-1/009-12, видані Головним управлінням містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон) в редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення, державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами 11, 12 статті 41 Закону, з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду:

1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;

2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади;

3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду;

4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право:

1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону;

3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності;

4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення;

5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося;

6) скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За невиконання письмових вимог головних інспекторів будівельного нагляду об`єкти нагляду несуть відповідальність відповідно до закону.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №698 (далі - Порядок №698).

Відповідно до пункту 2 Порядку №698, державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок..

Згідно з пп. 1 п. 4 та пп. 6 п. 5 Порядку №698, з метою здійснення нагляду головні інспектори будівельного нагляду, зокрема, перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право, зокрема, скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Пунктом 14 Порядку №698 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена квартальним планом роботи Держархбудінспекції. Позапланова перевірка проводиться з виїздом на об`єкт нагляду.

Підставами для проведення позапланової перевірки, згідно з підпунктом 3 пункту 15 Порядку №698, є обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, об`єктом нагляду під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з пунктами 16-19 Порядку №698, позапланова перевірка проводиться на підставі наказу Держархбудінспекції та направлення на проведення перевірки за формою згідно з додатком 1.

Під час проведення позапланової перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення.

Позапланова перевірка того самого об`єкта нагляду з питань, які були предметом позапланової перевірки, не допускається, крім випадків виявлення недостовірних даних, що надавалися під час такої перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати 15 робочих днів. За обґрунтованим письмовим зверненням головного інспектора будівельного нагляду зазначений строк може бути одноразово продовжений наказом Держархбудінспекції не більше ніж на п`ять робочих днів.

Під час проведення позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду зобов`язаний пред`явити керівнику об`єкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі службове посвідчення та направлення на проведення перевірки.

У разі недопущення об`єктом нагляду посадових осіб Держархбудінспекції до проведення перевірки складається акт за формою згідно з додатком 2.

Позапланова перевірка проводиться у присутності керівника об`єкта нагляду, або його заступника, або уповноваженої керівником особи.

Шляхом логічного аналізу зазначених вище норм, суд приходить до висновку, що головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончаров Володимир Володимировича в межах спірних правовідносин наділений повноваженнями щодо нагляду за дотриманням позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, який відповідно є об`єктом такого нагляду та в установленому порядку вправі здійснювати, поміж іншого позапланову перевірку позивача.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончаров Володимир Володимирович вважає, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Десятинна, 7 у Шевченківському районі м. Києва, підписані в.о. начальника Головного управління містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Вавришем Андрієм Валентиновичем, видані з порушенням пункту 2.3 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109 (далі - Порядок №109).

Так, відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Порядку №109 в редакції, чинній на час надання вказаних вище містобудівних умов та обмежень, для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються, поміж іншого, засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою.

У разі відсутності документів на право землекористування (при реконструкції об`єктів) містобудівні умови та обмеження можуть надаватися без цих документів.

Згідно з абзацом 2 пункту 3.10 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", який діяв станом на час надання спірних містобудівних умов та обмежень, реконструкція передбачає збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частини (за умови їх автономності).

В пункті 10 розділу "Загальні дані" містобудівних умов та обмежень земельної ділянки по вул. Десятинна, 7 у Шевченківському районі м. Києва зазначено орієнтовні техніко-економічні показники, відповідно до намірів замовника, надані у містобудівному розрахунку, розробленому Виробничо-технічною агенцією "ВТА" від 2012 року, а саме:

- площа забудови до реконструкції складає 30,2 кв.м, після реконструкції становитиме - 42,0 кв.м;

- загальна площа приміщень - 18,5 кв.м, після реконструкції - 92,0 кв.м, в т.ч. площа підвалу, якого на момент реконструкції не існувало, становитиме 32,3 кв.м.

До того ж одноповерхове приміщення після реконструкції стає двоповерховим.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами відповідача, що зміни згаданих вище техніко-економічних показників об`єкта після реконструкції унеможливлює збереження елементів несучих і огороджувальних конструкції будівлі та фактично свідчить про проведення будівництва, а не реконструкції будівлі, внаслідок чого неможливим є видача містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за відсутності документа про право власності (користування) земельною ділянкою по вул. Десятинна, 7 в Шевченківському районі м. Києва.

Відтак, видача вказаних вище містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки здійснена позивачем з порушенням вимог пункту 2.3 Порядку №109.

При цьому, суд не погоджується з доводами позивача про протиправність оскаржуваного рішення відповідача з огляду на його посилання в акті перевірки про порушення позивачем неіснуючого в Порядку №109 пункту 25, оскільки за висновком суду відповідачем у вказаному акті допущено описку - замість пункту 2.3 Порядку №109 помилково зазначено пункт 25, якого дійсно не існує.

Крім того, суд не погоджується з твердженнями позивача відносно порушення відповідачем вимог ст. 58 Конституції України, оскільки приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в редакції станом на час існування спірних правовідносин. Водночас, суд звертає увагу, що спірні містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки діють до завершення реконструкції об`єкту. А тому, позивач помилково вважає, що відповідачем в межах спірних правовідносин порушено принцип незворотності дії законів в часі.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про визнання протиправним і скасування рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32; ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26; ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), про визнання протиправним і скасування рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко