Справа № 444/118/20
Суддя: Оприск З. Л.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/118/20
Провадження № 2-а/444/20/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддяОприск З. Л.,

секретар судового засідання Усманова З.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Матківського Євгена Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 05 січня 2020 р. інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Львів УПП у Львівській області ДПП Матківським Євгеном Володимировичем винесено стосовно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП України. Вказав, що рухаючись по вулиці Стрийській у м. Львові в сторону населеного пункту Солонка, Пустомитівського району на власному автомобілі марки Волксваген Пассат, н.з. НОМЕР_1 його було зупинено працівниками поліції. Зазначив, що інспектор звинуватив його у проїзді на заборонений жовтий сигнал світлофору по вулиці Стрийська, 260, у місті Львові. Вказав, що ознайомившись з його документами інспектор направився до службового авто для складання протоколу про адміністративне порушення і постанови в справі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що його доводи та посилання на п.8.11 ПДР України були залишені поза увагою. Зазначив, що в автомобілі знаходився його восьмимісячний син, з яким він разом із дружиною верталися з дитячої поліклініки «Велеска», у зв`язку із недугою. Вказав, що враховуючи дану ситуацію з його сторони було подане усне клопотання, а в подальшому на вимогу інспектора подане письмове клопотання про перенесення розгляду справи, яке було відхилено даним інспектором обґрунтовуючи тим, що таким чином він намагається уникнути відповідальності та те, що він прикривається своєю дитиною. Зазначив, що враховуючи, що він пред`явив документи з дитячої поліклініки про огляд в педіатра, а також, що при ньому не було жодного пристрою для вимірювання температури сина, жодного жаропонижаючого препарату, на його думку в цей момент працівники поліції перевищили службове повноваження, чим наражали на ризик життя дитини. Вказав, що враховуючи всю відповідальність за здоров`я сина, він не мав можливості в повному обсязі скористатися своїми правами згідно статті 268 КУпАП. Зазначив, що в даному випадку мали місце дії, які регламентуються саме п.8.11 ПДР України. Вказав, що під час розгляду справи інспектором поліції були проігноровані ціла низка вихідних даних, а саме: що автомобіль під його керуванням рухався зі швидкістю 50 км/год, в холодну пору року при мокрому дорожньому покритті, гальмівний шлях автомобіля за такої швидкості складає від 20 до 30 метрів, а з урахуванням мокрого дорожнього покриття в холодну пору року ця відстань подвоюється. Зазначив, що підстав до екстреного гальмування в даному випадку не було, а його застосування безсумнівно призвело би до аварійної ситуації, враховуючи, що з лівої сторони знаходився острівок безпеки, а з правої сторони зупинка громадського транспорту. Вказав, що оцінивши зазначені обставини та впевнившись в безпеці подальшого дорожнього руху для всіх учасників дорожнього руху, він прийняв єдине правильне рішення - продовжити рух далі, тобто так, як це передбачено п. 8.11 ПДР України і при цьому жодних правопорушень не скоїти. Просив постанову від 05 січня 2020 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП України, серія: ДПО18 №560956 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач не подав відзиву на позов.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Матківський Євген Володимирович та представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксація судового засідання з допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 05 січня 2020 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Львів УПП у Львівській області ДПП Матківським Євгеном Володимировичем винесено стосовно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП України, за порушення вимог п.п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху, що підтверджується копією даної постанови.

Відповідно до п.п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Розділу ІV Наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, така не відповідає встановленим Додатком 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вимогам, не містить усіх обов`язкових реквізитів зразка постанови.

Щодо твердження позивача, що в даному випадку мали місце дії, які регламентуються п.8.11 ПДР України, що під час розгляду справи інспектором поліції були проігноровані ціла низка вихідних даних, а саме: що автомобіль рухався зі швидкістю 50 км/год в холодну пору року при мокрому дорожньому покритті, гальмівний шлях автомобіля за такої швидкості складає від 20 до 30 метрів, а з урахуванням мокрого дорожнього покриття в холодну пору року ця відстань подвоюється, що підстав до екстреного гальмування в даному випадку не було, а його застосування призвело би до аварійної ситуації, враховуючи, що з лівої сторони знаходився острівок безпеки, а з правої сторони зупинка громадського транспорту, судом береться до уваги наступне.

Відповідно до п. 8.11 Правил дорожнього руху водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

Як вже зазначалося, згідно з п. 8.11 Правил дорожнього руху України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач в позовній заяві вказував, що він продовжив рух транспортного засобу після ввімкнення жовтого сигналу світлофору, оскільки при екстреному гальмуванні він не міг би зупинитися згідно вимог ПДР України, не спричинивши при цьому аварійної ситуації.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відсутність належних та допустимих доказів правопорушення не дає можливості прийти до висновку про те, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху України.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

За таких обставин оскаржувана постанова не відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні не діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувану постанову слід визнати незаконною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Оскаржувана постанова така, що прийнята не у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст. 9, 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити.

Постанову від 05 січня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 КУпАП України серії ДПО18 №560956 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий З. Л. Оприск