Справа № 260/1797/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 рокум. Ужгород№ 260/1797/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.,

за участю:

представника позивача Орябко М.В.,

представника відповідача Євчинець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 лютого 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 17 лютого 2019 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра" (далі позивач, ТОВ "Астра") звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Закарпатській області), якою просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2019 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Астра" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року складено акт перевірки від 20 серпня 2019 року. За результатами вказаного акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2019 року № , яким встановлено порушення пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, п. 181 ст. 181, п. 183.4 та п. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 086 096,00 грн. Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки відповідач неправомірно застосував до ТОВ "Астра" п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України. Оскільки реєстрацію ТОВ "Астра" як платника єдиного податку було анульовано 22 березня 2018 року, то відповідно перехід на сплату інших податків і зборів відбувся 22 березня 2018 року. У зв`язку з цим, позивач вважає, що ГУ ДПС у Закарпатській області не мало правових підстав для донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість та визначення штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Астра" встановлено, що протягом 2017 року підприємство було платником єдиного податку третьої групи та задекларувало згідно поданої звітності (податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 06 лютого 2018 року та фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва) дохід в сумі 5627649,00 грн. Оскільки позивачем порушено обов`язкові умови перебування на спрощеній системі оподаткування третьої групи, відповідно до ч. 3 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України він зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому відбулося таке перевищення. Однак, позивач заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість не подано. У зв`язку з цим, ГУ ДПС у Закарпатській області правомірно встановлено порушення щодо заниження до сплати в бюджет ПДВ та відповідно правомірно прийнято оскаржене податкове-повідомлення рішення.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 07 серпня 2019 року по 13 серпня 2019 року ГУ ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Астра" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 20 серпня 2019 року № 815/07-16-14-03/13598453.

Як вбачається з вказаного акту, в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача встановлено, що протягом 2017 року підприємство було платником єдиного податку третьої групи та задекларувало згідно поданої звітності, яка міститься в ІС "Податковий блок", а саме: податкова декларація платника єдиного податку третьої групи (юридична особа) від 06.02.2018 р. реєстраційним номер № 3169 та фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва від 06.02.2018 реєстраційним № 3168 дохід в сумі 5 627 649, 00 грн.

ТОВ "Астра" не декларовано податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період 2017-2018 рр.

Документальною перевіркою, на підставі первинних документів, банківських виписок, касових документів, договорів, регістрів аналітичного та синтетичного обліку у відповідності до вимог п. 183.4 ст. 183 та п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України самостійно визначено об`єкт оподаткування по податку на додану вартість ТОВ "Астра" за період з 11.01.2018 31.12.2018 р. в розмірі 5 213 260,00 грн. та податкові зобов`язання з якого складають 868 877,00 грн.

Таким чином, документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ "Астра" встановлено порушення вимог пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 , п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 та п. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податку на додану вартість за період 11.01.2018 -31.12.2018 на загальну суму 868 877, 00 грн., в т.ч. по періодах: січень 2018 року на суму 63781,00 грн.; лютий 2018 року 91382,00 грн.; березень 2018 року на суму 99754,00 грн.; квітень 2018 року на суму 101349,00 грн.; травень 2018 року 63684,00 грн.; червень 2018 року на суму 65856,00 грн.; липень 2018 року на суму 64331,00 грн.; серпень 2018 року на суму 63787,00 грн.; вересень 2018 року на суму 63641,00 грн.; жовтень 2018 року на суму 63337,00 грн.; листопад 2018 року 63407,00 грн.; грудень 2018 року на суму 64568,00 грн.

Позивачем подано заперечення на акт позапланової виїзної перевірки та ГУ ДФС у Закарпатській області листом від 19 вересня 2019 року надано відповідь на заперечення на акт. За результатами розгляду заперечення до акту перевірки внесено зміни до стор. 3 п. 2.3.5 Розділу ІІ "Загальні положення" та стор. 5 п. 3.1.1.1 "Податкові зобов`язання" Розділу ІІІ "Описова частина" акту перевірки від 20 серпня 2019 року. Крім того, за результатами розгляду заперечення до акту висновки викладені в акті перевірки від 20 серпня 2019 року № 815/07-16-14-03/13598453 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Астра" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, які заперечуються підприємством, залишено без змін.

На підставі акту перевірки від 20 серпня 2019 року № 815/07-16-14-03/13598453 винесено податкове повідомлення рішення від 20 вересня 2019 року № , яким позивачу збільшено суму грошового забезпечення за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 086 096, 00 грн. (в т. ч. за податковим зобов`язанням 868877, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 217219, 00 грн.).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 16.1.4. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 291. 2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з ч. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Відповідно до ч. 3 п.п 298. 2.3 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 лютого 2018 року позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за 2017 рік, відповідно до якої загальна сума доходу за податковий (звітний) період становить 5 627 649,65 грн.

26 березня 2018 року ТОВ "Астра" подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи за 2017 рік, згідно якої позивачем задекларовано суму доходу, що перевищує граничний обсяг доходу, визначеного пп. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України за 2017 рік в сумі 627649,60 грн. та задекларовано сплату єдиного податку третьої групи в розмірі 62764,97 грн.

Таким чином, судом встановлено, що обсяг отриманих доходів позивача в 2017 році перевищив 5 000 000, 00 грн.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п. 183.1 ст. 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п. 183.4 ст. 184 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що оскільки позивачем порушено обов`язкові умови перебування на спрощеній системі оподаткування третьої групи, відповідно до ч. 3 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України (перевищення граничного обсягу доходу), то він зобов`язаний був перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим Кодексом України з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому відбулось таке перевищення та не пізніше 11 січня 2018 року позивачу необхідно було надати заяву на реєстрацію платника податку на додану вартість.

Разом з тим, позивачем заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість не подано.

Відповідно до п 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Судом встановлено, що обсяг оподатковуваних операцій позивача за період з 11.01.2018 року по 31.12.2018 року склав 5 213 260, 00 грн., сума нарахованого податку на додану вартість склала 868877,00 грн.

Перевіркою правомірності визначення податкових зобов`язань за вищевказаний період встановлено їх заниження на загальну суму 868 877,00 грн. , в тому числі: січень 2018 року на суму 63781,00 грн.; лютий 2018 року 91382,00 грн.; березень 2018 року на суму 99754,00 грн.; квітень 2018 року на суму 101349,00 грн.; травень 2018 року 63684,00 грн.; червень 2018 року на суму 65856,00 грн.; липень 2018 року на суму 64331,00 грн.; серпень 2018 року на суму 63787,00 грн.; вересень 2018 року на суму 63641,00 грн.; жовтень 2018 року на суму 63337,00 грн.; листопад 2018 року 63407,00 грн.; грудень 2018 року на суму 64568,00 грн.

Таким чином, позивач зобов`язаний був включити кошти в сумі 5 213 260, 00 грн. до бази оподаткування ПДВ та сплатити до бюджету ПДВ в сумі 868877,00 грн.

Проте, у вказаний період позивачем податкові зобов`язання з ПДВ не визначалися, та як наслідок не сплачувалися.

З огляду на вищевказане, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно донараховано позивачу податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 11.01.2018 року по 31.12.2018 року на загальну суму 868877,00 грн.

При цьому, контролюючий орган, визначаючи суму грошового зобовязання виходив з того, що згідно податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридична особа) за 2017 рік позивач самостійно задекларував суму доходу у розмірі 5 627 649,65 грн.

Враховуючи вищенаведене та оскільки позивачем порушено обов`язкові умови перебування на спрощеній системі оподаткування третьої групи та ним у встановлений строк не подано заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно встановлено порушення щодо заниження до сплати в бюджет податку на додану вартість та правомірно прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення на загальну суму 1 086 096, 00 грн. в т.ч. за податковим зобов`язанням у сумі 868 877, 00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 217 219,00 грн., у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З приводу посилань позивача на те, що реєстрацію ТОВ "Астра" як платника єдиного податку було анульовано з 22 березня 2019 року та відповідно з вказаної дати відбувся перехід на сплату інших податків і зборів, суд зазначає, що формальна наявність у платника не анульованого свідоцтва сплати єдиного податку не є достатньою умовою для перебування на спрощеній системі оподаткування. Податкове законодавство пов`язує статус платника єдиного податку з дотриманням низки умов, а не лише з наявністю відповідної реєстрації.

Системний аналіз норм статей 181-183, пункту 298.2 статті 298 ПК України дає підстави для висновку, що законодавча норма, якою встановлено умови обов`язкової реєстрації платником ПДВ, не застосовуються у разі невиконання платником податків встановленого ПК України обов`язку перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим кодексом. В такому випадку платник податків несе податкову відповідальність та сплачує ПДВ з операцій, які є об`єктом оподаткування, незалежно чи підлягає він обов`язковій реєстрації платником ПДВ відповідно до пункту 181.1. статті 181 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 2040/6178/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, з приводу посилань позивача на постанову Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 1340/4383/18, то суд зазначає, що фактичні обставини даної справи № 260/1797/19 не є аналогічними фактичним обставинам у справі № 1340/4383/18, оскільки, у адміністративній справі № 1340/4383/18 позивач самостійно перейшов із спрощеної системи на загальну, не порушуючи при цьому обов`язкових вимог щодо перебування на спрощеній системі оподаткування.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ГУ ДПС у Закарпатській області доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення - рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" (Закарпатська область, м. Берегово, пл. Героїв, буд. 6, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька