Справа № 1.380.2019.006677
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.006677
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мартинюка В.Я. розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в якому просить :

- визнати протиправними дії щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період 01.01.2015 року по 07.11.2017 року;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 07.11.2017 року у сумі 85464 грн. 12 коп.;

- визнання протиправними дії щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2017 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 07.11.2017 року по 28.02.2018 року у сумі 15893 грн. 68 коп.

Підставами позовних вимог є те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і відповідно до вимог чинного законодавства України проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Так, позивач зазначає, що протягом 2015 року нарахування індексації військовою частиною НОМЕР_1 йому здійснювалось неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно було встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення. Більше того, військовою частиною НОМЕР_1 протягом січня 2016 - листопада 2017 років ОСОБА_1 взагалі не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Так, згідно архівної довідки від 17.10.2019 № 1173/1 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 з січня 2015 року до листопада 2017 року, посадовими особами в/ч НОМЕР_1 при нарахуванні індексації грошового забезпечення невірно встановлено базовий місяць - січень 2014 року, у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без зміни розміру посадового окладу. Разом з тим, виплачена в цьому місяці щомісячна грошова винагорода, не мала постійного характеру, не була основною та змінювалась (збільшувалась) від 20 до 60% місячного грошового забезпечення та з 01.03.2018 року взагалі скасована, а отже не повинна впливати на розмір індексації грошового забезпечення і встановлення базового місяця. Таким чином, базовим місяцем вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. В даному випадку визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка востаннє відбулось у січні 2008 року (Постанова КМУ №1294), тобто місяці в якому відбулося збільшення розміру посадового окладу згідно штату. При цьому сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місці (абз.1 і 2, п. 5 та п. 102 Порядку № 1078). Отже, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у січні 2008 року, то для визначення суми індексації такому працівнику має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року. (Лист Міністерства соціальної політики України від 28.04.2016 № 201/10/136-16). В такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року (Наказ Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 "Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України"). Крім того, після переведення ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, академією протягом листопада 2017 - лютого 2018 років також не було пораховано та виплачено індексацію грошового забезпечення мого довірителя.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позов зазначає, що відповідно до вимог телеграми ТВО директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20.02.2016 року за № 248/3/9/1/108 та роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року за № 13700/з та від 08.08.2017 року за № 78/0/66-17 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року індексація грошового забезпечення не проводилась. Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу видатки на грошове забезпечення здійснюються лише в межах фонду грошового забезпечення. Індексація грошових доходів населення провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078. Відповідно до статті 5 Закону України і пункту 6 Порядку індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Паспортами бюджетних програм, затверджених наказами Міністерства оборони України та Міністерства фінансів України на 2016, 2017 роки не передбачена виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України. Для виплати індексації в січні 2016 року - лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалось. Відповідно у військовій частині НОМЕР_1 в цей період індексація грошового забезпечення не проводилась. Одночасно відповідач повідомляє, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01 березня 2018 року було підвищено розміри посадових окладів усіх категорій військовослужбовців. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів. Індексація грошового забезпечення провадиться, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%. Враховуючи, що в березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року. У зв`язку з тим, що величина індексу споживчих цін у квітні-листопаді 2018 року не перевищувала поріг індексації в розмірі 103%, індексація грошового забезпечення за цей період не проводилася. Право військовослужбовців на індексацію настало в грудні 2018 року за індексом 3,7%. Виходячи з вищевикладеного, повідомляю, що базовим місяцем був березень 2018 року.

Відповідач Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного відзив у встановлений строк не надав, а тому, у відповідності до ч.4 ст.159 КАС України, дана бездіяльність відповідача кваліфікується судом як визнання позову.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що складна фінансова-економічна ситуація в державі жодним чином не впливає на наявність чи відсутність в особи права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі. Щодо тверджень відповідача про те, що базовим місяцем є березень 2018 року, оскільки у даному місяці було значно збільшено посадові оклади, внаслідок чого сума грошового забезпечення перевищила суму індексації у даному місяці, то дані твердження не стосуються предмету спору, оскільки позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_1 стосуються періоду з 01.01.2015 року по 07.11.2017 року.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 12.07.2019 року за №179 (по стройовій частині) полковник ОСОБА_1 , заступник начальника інституту з морально психологічного забезпечення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, звільнений наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.06.2019 року за №262 з військової служби у відставку за підпунктом «в» (за віком) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, вважається таким, що 12.07.2019 року справи та посаду здав.

Згідно з довідки про проходження служби, ОСОБА_2 з 16.08.2014 року по 23.02.2015 року проходив службу у військові частині НОМЕР_1 (на момент переведення у Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебував на посаді заступника начальника відділення морально-психологічного забезпечення 184 Навчального центру).

Листом від 15.10.2019 року за №5371/1 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивачу, що паспортами бюджетних програм, затверджених наказами Міністерства оборони України та Міністерства фінансів України на 2016, 2017 роки не передбачена виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України. Таким чином, у В/ч НОМЕР_1 були відсутні підстави та можливість виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, оскільки така індексація не виплачувалась у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань.

Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного листом від 21.08.2019 року за №5027 повідомила позивача про те, що для виплати індексації в січні 2016 року лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалось. Відповідно в Академії в цей період індексація грошового забезпечення не проводилась.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із не нарахуванням та не виплатою позивачу індексації грошового забезпечення за період служби з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно із статтями 1, 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року за № 2011-XII, з наступними змінами та доповненнями, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтями 1, 2, 4, 5, 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року за №1282-XII, з наступними змінами та доповненнями, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до пунктів 1-1, 4, 5, 6, 14 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Суд звертає увагу на те, що нормами законодавства України передбачено проведення індексації, в тому числі, грошового забезпечення військовослужбовців та обмеження виконання цих норм законодавства не може відбуватися за телеграмами, роз`ясненнями Департаменту фінансів Міністерства оборони України, вказівками командирів військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України, роз`яснень міністерств, тощо.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, статтею 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 зазначив, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною 6 цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно пункту 14 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-У1І1, Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Згідно пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 - виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013, яка застосовується з 01.12.2015 року). До 01.12.2015 рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року за №1078.

Частиною шостою статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено джерело коштів на проведення індексації.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Оскільки індексація грошового забезпечення не була проведена у встановлений статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» строк, тому є необхідність зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача, так як на час виключення його із списків військової частини індексація не проводилася.

При цьому суд зазначає, що не проведення та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення втрати частини доходів є обмеженням його Конституційних прав відповідачем, що є незаконним.

В пунктах 23, 26 рішення у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В пунктах 22-23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сукач проти України» остаточне рішення від 10.06.2011 зазначено, що Суд повторює, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають і активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі «Броньовські проти Польщі» [ВП], заява N 31443/96, пункт 98, ЕЄНЯ 2002-Х).

Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи, підприємства, організації не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №825/1832/17, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

На підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з січня 2016 року по лютий 2018 року підлягають до задоволення.

Що стосується нарахування та виплати у 2015 році індексації грошового забезпечення у занижених розмірах на загальну суму 3829 грн. 97 коп., то суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 з січня 2015 року до листопада 2017 року посадовими особами в/ч НОМЕР_1 при нарахуванні індексації грошового забезпечення встановлено базовий місяць - січень 2014 року, у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без зміни розміру посадового окладу.

Однак, з такими діями відповідача суд не може погодитись, оскільки абзацом 5 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013 передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби ОСОБА_1 відбулась 01.01.2008 року згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року за №1294 і діяла до 01.03.2018 року згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за №704.

Відтак, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем вірно здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2015 року по лютий 2018 року у розмірі 101357 грн. 80 коп. (105187 грн. 77 коп. 3829 грн. 97 коп., а тому дана сума підлягає нарахуванню та виплаті позивачу.

При цьому, Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 07.11.2017 року у сумі 85464 грн. 12 коп., а Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного зобов`язана нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 07.11.2017 року по 28.02.2018 року у сумі 15893 грн. 68 коп.

Як передбачено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позову підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період 01.01.2015 року по 07.11.2017 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 07.11.2017 року у сумі 85464 (вісімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 12 коп.

Визнати протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2017 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (, м.Львів, вул.Героїв Майдану, 32) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 07.11.2017 року по 28.02.2018 року у сумі 15893 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) грн. 68 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Я.Мартинюк