Справа № 460/2285/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2285/19 пров. № 857/12398/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови незаконною, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просив визнати незаконною відмову щодо зарахування періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 протягом останніх трьох років; зобов`язання зарахувати час проживання з 24.05.1986 по 14.03.1988 та з 05.11.1991 по 01.01.1993 в зоні добровільного гарантованого відселення, що становить більше 3 років та дає право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» на пільгових умовах.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року позов задоволено, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зарахування часу проживання та роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 24.05.1986 по 14.03.1988 та з 15.10.1991 по 14.05.2019 та призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати час проживання та роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 24.05.1986 по 14.03.1988 та з 15.10.1991 по 14.05.2019, що дає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення до органу пенсійного фонду з відповідною заявою 06.06.2019. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просило скасувати його ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач із заявою про призначення пенсії відповідної форми до управління не звертався, а тому вимога про визнання дій протиправними є безпідставною.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно представленої трудової книжки та довідки від 15.05.2019 № 19 позивач в період з 25.03.1988 по 22.10.1991 працював у колгоспі «Відродження» Жашківського району Черкаської області (чиста зона).

Судом не було взято до уваги, що людина працюючи у колгоспі «Відродження» Жашківського району Черкаської області не може щоденно їздити та проживати у смт. Рокитне, оскільки відстань між населеними пунктами складає більше -378 км. (6 годин їзди).

На вимогу статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи», видачу довідок про період проживання та територіях забруднення здійснюють місцеві ради народних депутатів

Згідно представленої довідки за № 597 від 24.07.2019 виданої Рокитнівською селищною радою, позивач проживав смт. Рокитне станом на 01.01.1993 складає 1 рік 5 місяців 12 днів.

Оскільки, позивачем не було надано жодної іншої довідки які б підтверджували факт його проживання, робота на цих територіях і є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених території що визначені у статті 15 Закону № 796- XII тому, управління вважає, що доводи які викладені у позовній заяві є безпідставними

Відповідно до статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право лише користування пільгами, встановленими цим Законом є посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

У п. 2 ч. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 року № 501 значиться: «Дозволити використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів. УРСР від 18 червня 1991 року № 44 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (ЗП УРСР, 1991, № 8, ст. 60)».

Аналогічну правову позицію було підтримано Верховним судом 31.07.2019 по справі № 572/1173/17 (провадження №61-34544св18), від 19.09.2019 по справі №556/1172/11 (провадження №К9901/16893/18) та Восьмим апеляційним адміністративним судом по справі № 460/232/19.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи чинні на момент вчинення окремої процесуальної дії норми законодавства можна зробити висновок, станом на момент звернення позивач не має права на пенсійне забезпечення відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому відмовляючи у призначенні пенсії управління діяло на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3). 06.06.2019 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом №319/03.17 від 02.09.2019 відділ з питань призначення та перерахунку пенсій № 16 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. У листі зазначено, що згідно з наданими копіями документів для призначення пенсії період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 8 місяців, а тому у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення підстави для призначення пенсії відсутні.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 цього Закону, зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Статтею 49 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 55 цього Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»».

Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи це особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно ч. 3 цієї призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Судом першої інстанції з`ясовано, що відповідно до довідки Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області №274 ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживав і проживає в смт.Рокитне Рівненської області: з 24.05.1986 по 14.03.1988 та з 15.01.1991 по даний час. Згідно з даними трудової книжки в період з 01.06.1986 по 30.07.1986 позивач працював ветлікарем в СГПП «Промінь Рокитнівського району», з 01.09.1986 по 04.11.1986 - головним ветфельдшером колгоспу України Рокитнівського району, з 16.11.1986 по 11.05.1987 інструктором по спорту в колгоспі «Болшевік», з 12.05.1986 по 14.03.1988 - ветфельшером Рокитнівської станції по боротьбі із захворюваннями тварин, з 25.03.1988 по 22.10.1991 ветфельшером колгоспу «Авангард» Жашківського району Черкаської області, з 05.11.1991 по 11.10.1999 - ветлікарем коопзаготпрому Рокитнівського району. Згідно з військового квитка НК №4861272 від 19.05.1984 в період з 21.05.1984 по 24.05.1986 проходив службу в Радянській Армії.

Відповідно до довідки СГПП «Промінь» Рокитнівського району №47 від 05.09.2019 ОСОБА_1 працював у господарстві ветлікарем з 01.06.1986 по 30.07.1986 та відповідно до довідки №94 від 15.05.2019 був членом колгоспу «Авангард» з 25.03.1988 по 22.10.1991.

Згідно положень Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, смт. Рокитне відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд вірно зазначив, що з 24.05.1986 по 14.03.1988 та з 15.01.1991 по даний чай позивач проживав і проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому він має право на зниження пенсійного віку на 6 років.

Як вірно враховано судом першої інстанції, що відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17.

Також задовольняючи позовні вимоги суд врахував, що відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Так, відповідно до пункту першого вказаної статті пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року по справі № 460/2285/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
Р. Й. Коваль