Справа № 140/3502/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/3502/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_5, Кучми В.Ю.,

відповідача Возного І .П. , представника відповідачів Бутулай І.І.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчука Сергія Васильовича, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Возного Ігоря Петровича про визнання протиправними та скасування приписів,

ВСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради, позивач) звернулося в суд із позовом до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчука Сергія Васильовича (далі - головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу УДАБІ у Волинській області Ніколайчук С.В., відповідач-1), головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Возного Ігоря Петровича (далі - головний інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу УДАБІ у Волинській області Возний І.П., відповідач-2) про визнання протиправними та скасування приписів від 06 листопада 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що начальнику УКБ та ЖКГ виконкому Ковельської міської ради було вручено відповідачем приписи від 06 листопада 2019 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт та про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Начальник УКБ та ЖКГ виконкому Ковельської міської ради вважає незаконними та такими, які порушують його законні права та інтереси, як громадянина, оскільки він особисто жодних будівельних, підготовчих чи проектних робіт не проводить по АДРЕСА_1 у вигляді капітального ремонту частини покрівлі адміністративного приміщення, а жодної іншої інформації в приписі, щодо того що даний припис вручено наприклад як посадовій особі чи що припис стосується УКБ ЖКГ виконкому Ковельської міської ради не зазначено.

Зазначає, що УКБ та ЖКГ виконкому Ковельської міської ради не допускало жодних правопорушень у сфері містобудування не допускало жодних правопорушень у сфері містобудування, а тому правових підстав вручати начальнику оскаржувані приписи у відповідачів не було.

Зазначає, що обов`язки щодо облаштування будівельного майданчика в тому числі і в частині встановлення відповідного стенду згідно пункту 6.3 Договору підряду від 30 серпня 2019 року покладено на підрядника - ТзОВ «ВОЛБУД», отже жодного обов`язку щодо встановлення стенду з відповідною інформацією на території будівельного майданчика по АДРЕСА_1, де замовником будівництва виступає - УКБ та ЖКГ виконкому Ковельської міської ради у громадянина ОСОБА_5 немає, а спонукання до незаконних дій є порушенням законодавства.

З наведених вище підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10:00 30 січня 2020 року.

У відзиві на позов відповідачі його вимог не визнали, мотивуючи тим, що враховуючи зафіксовані актом перевірки від 06 листопада 2019 року порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідачі видали УКБ та ЖКГ виконкому Ковельської міської ради, як суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Вважають, що оскаржувані приписи є похідними від виявлених фактів самих порушень і винесені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України, а тому підстави для їх скасування відсутні. З наведених підстав просили відмовити в задоволенні позову.

В подані до суду відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відзиву, та вважає, що приписи відповідачів від 06 листопада 2019 року підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судових засіданнях представники позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, у відповідях на відзив та заперечення, та просила його задовольнити.

Відповідач-2 та представник відповідачів у судових засіданнях позов не визнали з підстав, викладених у відзиві, та просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2019 року відповідно до наказу ДАБІ України від 23 жовтня 2019 року № 225П (а.с.54) на підставі звернення громадянина ОСОБА_4 від 17 жовтня 2019 року (а.с.53), головними інспекторами будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування УДАБІ у Волинській області Возним І.П. та Ніколайчуком С.В., у присутності уповноважених представників позивача, підрядника, генерального проектувальника, інженера технічного нагляду, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті будівництва: «Капітальний ремонт частини покрівлі адміністративного приміщення по АДРЕСА_1», замовник - УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради, підрядник - ТОВ «ВОЛБУД», проектувальник - ПП «Ковелькомунтранс».

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06 листопада 2019 року №225А (а.с.56-61), в якому, зокрема, зафіксовано наступні порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності:

1) на будівельному майданчику відсутній інформаційний стенд на якому зазначається інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт, а також відомості про клас наслідків (відповідальності) об`єкта, замовника та підрядників, техніко-економічні показники об`єкта, осіб відповідальних за ведення авторського та технічного нагляду, чим порушено вимоги частини шостої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 12 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» (далі - Порядок №466);

2) завдання на проектування складено з порушенням вимог державних будівельних норм ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Відповідно до пункту 10 завдання на проектування «Основні архітектурно-планувальні вимоги», замовником будівництва встановлено вимогу передбачити капітальний ремонт покрівлі адміністративної будівлі з влаштуванням нової конструкції даху (кроквяного каркасу). ДБН В.2.2-9:2018 Будинки і споруди. Громадські будинки та споруди. Основні положення Сфера застосування якого поширюється тільки на проектування нових і реконструкцію існуючих будинків, споруд та комплексів громадського призначення, а не на капітальний ремонт. Згідно пункту 3 завдання на проектування вид будівництва визначений як «капітальний ремонт», що суперечить вимогам державних будівельних норм. Згідно з пункту 3.7 ДБН А.2.2- 3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів. Влаштування нової конструкції даху з влаштуванням кроквяного каркасу передбачає зміну геометричних розмірів та не підпадає під визначення капітальний ремонт, та фактично є реконструкцією. Таким чином, замовником будівництва включено до завдання на проектування вимоги які суперечать вимогам державних будівельних норм України. Проект розроблений та затверджений без необхідних вихідних даних та без дотримання вимог будівельних норм, стандартів і правил необхідних при розробленні проектної документації на реконструкцію об`єкта, що є порушенням абзацу 7 статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», абз. 1 підпункту 4.1 пункту 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Мінрегіону від 16.05.2011 № 45.

06 листопада 2019 року відповідачами видано ОСОБА_5 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути згідно чинного законодавства до 11 листопада 2019 року виявлені порушення, зазначенні у пункті 1 та до 06 грудня 2019 року виявлені порушення, зазначенні у пункті 2 (а.с.6-7), а також припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт з 11 листопада 2019 року.

Позивач вважаючи, що оскаржувані приписи порушують його права звернувся за їх захистом до суду.

Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист та його способи і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому, згідно з пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктами 1, 2, 7, 8 частини першої статті 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, окрім іншого, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій та предметом якого є рішення, дія чи бездіяльність, що на думку особи порушує його права, свободи або законні інтереси.

Одночасно, суд акцентує увагу, що за змістом наведених норм Конституції України та КАС України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

При цьому, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Натомість, вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Також, аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення, у постановах Верховного Суду України, зокрема від 01 грудня 2015 у справі № 800/134/15, від 15 грудня 2015 року у справі № 800/206/15, в яких зазначено, окрім іншого, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам, та таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 522/3665/17 констатував, що з огляду на вимоги статтей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. При цьому, заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Як встановлено судом, оскаржувані приписи від 06 листопада 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт видані відповідачами за результатами перевірки, проведеної на об`єкті «Капітальний ремонт частини покрівлі адміністративного приміщення по АДРЕСА_1 », ОСОБА_5 , як фізичній особі, а не як начальнику УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що між УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради та відповідачами взагалі відсутній публічно-правовий спір у розумінні КАС України та відсутнє порушене право або законний інтерес УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради з боку відповідачів, оскільки оскаржувані приписи від 06 листопада 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт видані не УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради, а фізичній особі ОСОБА_5 .

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що вказаними спірним приписами відповідачів порушені права та/або інтереси, що належать безпосередньо УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської та які підлягають судовому захисту, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, що є предметом розгляду у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Тому, враховуючи, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову став висновок суду про відсутність порушення прав та інтересів УКБ та ЖКП виконкому Ковельської міської ради безпосередньо оскаржуваними рішеннями (приписами), підстави для надання оцінки їх правомірності за результатами розгляду даної позовної заяви відсутні.

Відтак, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 3842,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчука Сергія Васильовича, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Возного Ігоря Петровича про визнання протиправними та скасування приписів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повний текст рішення складено 17 лютого 2020 року.