Справа № 826/17907/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання протиправною та нечинною з моменту прийняття постанови в частині, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач-1, КМ України), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - Відповідач-2, ГУ ПФ в Харківській області), Управління Служби безпеки України в Харківській області (далі - Відповідач-3, Управління СБ в Харківській області) в якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» в частині пунктів 1, 2, 7, підпункту 2 пункту 1 та пункту 2 затверджених змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України;

- зобов`язати Управління СБ в Харківській області надати ГУ ПФ в Харківській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_2 , зазначивши у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року відомості про посадовий оклад(8 180,00 грн.), оклад за військовим званням (1 410,00 грн.), надбавку за вислугу років (4 315,50 грн.), надбавку за службу в умовах режимних обмежень (1 227,00 грн.), доплату за науковий ступінь кандидата наук (409,00 грн.), надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу (13 905,50 грн.), премію (62 852,86 грн.);

- зобов`язати ГУ ПФ в Харківській області вчинити дії, які полягають у перерахунку та виплаті пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 у сумі 54 456,92 грн. з грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_2 у сумі 92 299,86 грн.;

- стягнути з ГУ ПФ в Харківській області на користь ОСОБА_2 недоплачену за березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року пенсію у загальній сумі 479 483,00 грн. та недоплачену за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року пенсію у сумі 471 004,80 грн., а всього у загальній сумі 950 487,80 грн.;

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову КМ України від 14.08.2019 року №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорії громадян».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2019 року:

- прийнято кінцеву заяву у редакції від 09.10.2019 року ОСОБА_1 про зміну предмета позову;

- роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №826/17907/18 шляхом виділення в окреме провадження позовних вимог:

до Управління Служби безпеки України в Харківській області:

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Харківській області надати Головному Управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2018 року ОСОБА_1 ;

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області:

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії, які полягають у перерахунку та виплаті пенсії з 01 березня 2018 року ОСОБА_1 у сумі 54456 грн 92 коп. з грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 у сумі 92299 грн 86 коп.;

- стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоплачену за березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року пенсію у загальній сумі 479483 гривні 00 копійок та недоплачену за січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року пенсію у сумі 471004 гривні 80 копійок, а всього у загальній сумі 950487 гривень 80 копійок;

- стягнути солідарно з бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області на користь ОСОБА_1 , на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені ним витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 17807 грн 87 коп.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в частині роз`єднання позовних вимог як таку, що прийняту з порушенням правил підсудності, та направити справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Перевіривши подану апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Тобто, адміністративна процесуальна дієздатність фізичної особи полягає у можливості останньої своїми діями набувати для себе процесуальні права, а також здатність своїми діями створювати для себе адміністративні процесуальні обов`язки та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Разом з тим, обсяг такої дієздатності повинен відповідати Конституції та законам України, а також не може їм суперечити. Такі ж самі обмеження, на переконання судової колегії, стосуються й обсягу дієздатності осіб у межах адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 293 КАС України у редакції, яка була чинною на момент подання апеляційної скарги, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

З наведеного випливає, що у процесуальному законі міститься пряма заборона на оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду.

При цьому судова колегія звертає увагу, що серед визначеного у ст. 294 КАС України переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня ухвала, прийнята за наслідками розгляду питання про роз`єднання позовних вимог.

У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Процесуальні питання, пов`язані із об`єднанням та роз`єднанням позовних вимог врегульовані положеннями статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що, як вірно зазначено судом першої інстанції при роз`ясненні порядку оскарження ухвали від 22.10.2019 року, ухвала за наслідками розгляду питання про роз`єднання позовних вимог окремо не оскаржується. Отже, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Тобто, закріплюючи у п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та п. 6 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України право особи на перегляд справи в апеляційному порядку, законодавець регламентував спосіб і порядок реалізації такого права у залежності від виду судового рішення, як є предметом апеляційного оскарження - безпосереднє оскарження рішення суду або ухвали суду в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на таке рішення або викладенням заперечень проти ухвали до апеляційної скарги на рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Відтак, гарантуючи можливість перегляду в апеляційному порядку судової справи, положення Кодексу адміністративного судочинства України закріпили спосіб реалізації дієздатності особи на апеляційне оскарження ухвали суду, прийнятої за наслідками розгляду питання про роз`єднання позовних вимог, шляхом викладення заперечень проти ухвали до апеляційної скарги на рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Іншого порядку та способу апеляційного оскарження такого судового рішення чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У контексті наведеного, на переконання колегії суддів, розгляд судом адміністративним судом апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, щодо викладеного рішення в якій встановлено інший порядок оскарження, зумовить допущення судом порушень правових норм, які регулюють його діяльність, а також поставить під сумнів гарантоване Конвенцією право особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Крім того, суд звертає увагу, що відсутність процесуальної можливості окремого оскарження ухвали з питань об`єднання чи роз`єднання позовних вимог не залежить від того, в якій частині особа не згода з відповідним судовим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

За таких обставин, апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає поверненню Апелянту.

Керуючись ст. ст. 248, 293, 321, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання протиправною та нечинною з моменту прийняття постанови в частині, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель