Справа № 440/4945/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4945/19
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Ніценко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Трикоза Т.В.,

представника відповідача Литвин С.В.,

свідків ОСОБА_2 , Штанько О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя та здійснити перерахунок пенсії з дня подачі заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та виплатити різниць грошових коштів, яка утворилася з 28.04.2019 між перерахованою та фактично отриманою за цей період пенсією.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він 23.10.2019 звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя. Однак отримав відмову у зарахуванні вказаного періоду роботи, оскільки в трудовій книжці міститься запис про звільнення, що зроблений не належним чином, а саме відсутня дата видачі і номер наказу керівника підприємства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

03.01.2020 відповідач надав до суду відзив (а.с.65-69), в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що за результатом проведеного аналізу поданих ОСОБА_1 документів для розгляду питання зарахування до страхового стажу період роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя встановлено, що запис №13 в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 06.07.1976 про звільнення ОСОБА_1 не містить дати видачі і номеру наказу керівника підприємства. Крім того зазначив, що позивачем подана заява про перерахунок пенсії в довільній формі, а тому було надано відповідь в порядку розгляду звернень громадян на підставі Закону України "Про звернення громадян".

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 свідчать, що останній отримує з 28.04.2019 пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.37).

Страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 2 місяці 25 днів (а.с.38).

23.10.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з включенням до трудового стажу період роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя (а.с.61).

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області №430/0328 від 05.11.2019 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.07.1976 запис про звільнення з роботи №13, зроблений не належним чином, а саме відсутня дата видачі і номер наказу керівника підприємства (а.с.63).

Позивач не погоджуючись із відмовою в перерахунку пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд враховує такі обставини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частиною третьою статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.

Положеннями частин першої, другої та четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Частиною першою статті 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 06.07.1976 (а.с.45-52) міститься запис:

- №12 від 11.10.1983 "Котелевський МККХ. Принять на роботу художником-оформителем", наказ від 11.10.1983 (а.с.47);

- №13 від 18.03.1987 "Уволить с работы по ст. 38 КЗоТ УССР по собственному желанию" (а.с.47).

Отже з вказаних записів слідує, що з 11.10.1983 позивач прийнятий на роботу в Котелевський міжколгоспний комбінат комунального господарства на посаду художника-оформителя. Запис про звільнення ОСОБА_1 не містить дати і номеру наказу про звільнення.

Відповідно до пункту 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції № 58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Суд критично оцінює наведені твердження відповідача, як підставу для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя, оскільки, відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Таким чином, якщо відповідач виявив недоліки щодо заповнення трудової книжки, а саме відсутність дати та номеру наказу звільнення, то повинен перевірити та направити відповідні запити щодо отримання документів, на підтвердження стажу роботи позивача за вказаний період.

Також Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Пунктом 8.1 Інструкції № 58 вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників і службовців".

Згідно пункту 18 Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, з огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На виконання вимог ухвали суду від 20.12.2020 від Об`єднаного трудового архіву Котелевського району до суду надано архівний витяг (а.с.21), відповідно до якого ОСОБА_1 , на підставі наказу №79 від 11.10.1983, прийнято до Котелевського МККГ на посаду художника-оформителя з 11.10.1983.

Також повідомлено суду, що книги наказів та книги по заробітній платі по Котелевському МККГ за період з 1984 по 1987 на зберігання до Об`єднаного трудового архіву Котелевського району не передавалися.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, показаннями свідків.

Згідно частини першої статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Так, у судовому засіданні 13.02.2020 допитані в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які повідомили що працювали в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства разом з позивачем. Зазначили, що позивач звільнився з Котелевського міжколгоспного комбінату комунального господарства у 1987 році.

Свідок ОСОБА_2 надав до огляду трудову книжку НОМЕР_2 від 03.12.1976, копія якої долучено до матеріалів справи (а.с.83), згідно якої 09.10.1985 по 27.02.1991 працював в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства.

Свідок ОСОБА_3 надав до огляду трудову книжку НОМЕР_3 від 27.05.1978 (а.с.86), згідно якої з 18.07.1983 прийнятий до Котелевського міжколгоспного комбінату комунального господарства.

Отже показами свідків підтверджено, що ОСОБА_1 мав трудові відносини з Котелевським міжколгоспним комбінатом комунального господарства у період з 11.10.1983 по 18.03.1987.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя та з метою захисту прав позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вказаний період роботи в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя

Щодо вимоги зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя та здійснити перерахунок пенсії з дня подачі заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та виплатити різниць грошових коштів, яка утворилася з 28.04.2019 між перерахованою та фактично отриманою за цей період пенсією, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.5 Порядку №22-1 визначено, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви /пункт 1.7 Порядку №22-1/.

За приписами пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України /пункт 4.3 Порядку №22-1/.

З викладеного слідує, що у пенсійного органу виникає обов`язок прийняти рішення за наслідками розгляду заяви, яка складена у формі, встановленій Порядком №22-1.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою, що відповідає формі визначеному Порядком №22-1.

Відтак, позивна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою вказаної статті обумовлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача під час перерахунку пенсії, а також те, що позивач є пенсіонером за віком та пенсія є джерелом існування позивача, а відтак суд вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.

Судові витрати у сумі 768,40грн. відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні стажу роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.10.1983 по 18.03.1987 в Котелевському міжколгоспному комбінаті комунального господарства на посаді художника-оформителя.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко