Справа № 460/2023/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2023/19 пров. № 857/14083/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 460/2023/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Комшелюк Т.О. в м. Рівне Рівненської області 18.11.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправною відмову Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 20 лютого 2019 року № 360/04-29 у призначенні позивачу пенсії за віком у зв`язку з незарахуванням до загального стажу роботи періоду роботи в Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» з 4 квітня 2018 року, де останньою відпрацьовано 22, 24, 24, 26, 26, 16 людино-днів та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком та зарахувати до загального стажу роботи позивача період роботи в Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» з 4 квітня 2018 року, де останньою відпрацьовано 22, 24, 24, 26, 26, 16 людино-днів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що протягом 23-24 жовтня 2018 року його посадовими особами була проведена перевірка достовірності документів про факт роботи та постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича», за наслідками якої складений акт від 24 жовтня 2018 року № 68. Під час проведення вказаної перевірки, бухгалтерські та інші документи (накладні, рахунки, акти виконаних робіт тощо) щодо придбання палива, насіння, гербіцидів, інших товарів та документи щодо реалізації сільськогосподарської продукції надані не були у зв`язку з їх відсутністю. Відповідно до книги наказів за 2017-2018 роки всього за період з 31 травня 2017 року по 8 жовтня 2018 року видано 74 проектів наказів про прийняття та звільнення підсобних робітників. Інших наказів, в тому числі про надання щорічних відпусток тощо, книга наказів не містить. На сторінці 9 книги наказів є запис про прийняття на роботу на повний робочий день підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції позивача з 4 квітня 2018 року (проект наказу від 3 квітня 2018 року № 79-к). Тобто, книга наказу містить проект наказу, який керівником господарства не підписаний. З цього факту, на думку відповідача, можна зробити висновок про те, що запис в трудовій книзі позивача про прийняття на роботу відповідно до наказу від 3 квітня 2018 року № 79-к має фіктивний характер та не відповідає дійсності.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 22 вересня 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як жінці, яка працює у сільськогосподарському виробництві та виховала п`ятьох і більше дітей.

Листом від 7 листопада 2018 року відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії. Вказану відмову відповідач мотивував тим, що за даними акту від 24 жовтня 2018 року № 68 перевірки достовірності документів про факт роботи та постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції для призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» відсутні первинні чи будь-які інші документи, що підтверджують зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції. Таким чином, підстави для призначення позивачу пенсії відповідно пункту 7 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулася до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявні всі передбачені законодавством передумови для призначення їй пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятьох і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1992 № 244 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей» встановлено, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро або більше дітей до 14-річного віку, у тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу. Право на пенсію на вказаних у пункті 1 цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання. Обчислення заробітку, призначення та виплата таких пенсій провадяться відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з даними трудової книжки позивачку було прийнято на роботу до Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича» підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції на повний робочий день. Жодних виправлень чи неточностей такий запис не містить. Крім того, те, що позивачкою виховано не менше п`яти дітей, причому остання дитина досягла 14-річного віку сторонами не заперечується.

Згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). Окрім того, Господарство також здійснює розведення інших тварин (КВЕД 01.49), допоміжну діяльність у рослинництві (КВЕД 01.61), інші види перероблення та консервування фруктів і овочів (КВЕД 10.39), оптову торгівлю зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21) та оптову торгівлю м`ясом і м`ясними продуктами (КВЕД 46.32).

З табелів обліку використання робочого часу Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича» вбачається, що позивачем відпрацьовано: у квітні 2018 року - 22 дні (з 24 днів робочих) по 8 годин щодня (повний робочий день); у травні 2018 року - 24 дні (з 24 днів робочих) по 8 годин щодня; у червні 2018 року - 24 дні (з 24 днів робочих) по 8 годин щодня; у липні 2018 року - 26 днів (з 26 днів робочих) по 8 годин щодня; у серпні 2018 року - 26 днів (з 26 днів робочих) по 8 годин щодня; у вересні 2018 року - 25 днів (з 25 днів робочих) по 8 годин щодня.

Факт роботи позивача у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» у період з квітня по вересень 2018 року з повним робочим днем підтверджується також наявними в матеріалах справи копіями відомостей нарахування заробітної плати за відповідний період, а також копіями звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період квітень-серпень 2018 року.

Відтак, покликання відповідача на те, що Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» відсутні первинні чи будь-які інші документи, що підтверджують зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції є помилковим.

Щодо доводів пенсійного органу про відсутність повідомлення роботодавцем, як платником єдиного соціального внеску, фіскального органу за місцем обліку про прийняття позивача на роботу, що встановлено відповідачем в телефонній розмові з органом фіскальної служби, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази які це підтверджують.

Щодо внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 (керівник Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича») з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України (номер кримінального провадження 0000569) апеляційний суд зазначає, що відкриття кримінального провадження не є належним доказом, який підтверджує фіктивність Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича».

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відмова пенсійного органу ґрунтується лише на акті перевірки достовірності документів про факт роботи та постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» від 24 жовтня 2018 року № 68, однак належні докази, які підтверджують обставини викладені в акті відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо покликань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, апеляційний суд зазначає, що таке є безпідставним, з огляду на наступне.

За правилами частин першої, другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

20 вересня 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Листом від 20 лютого 2019 року за № 360/04-29 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, копію вказаного вище листа відповідач направив позивачу лише 27 лютого 2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копію поштового конверту.

Вищенаведене відповідачем не спростовано.

Відтак, перебіг шестимісячного строку звернення до суду розпочався 27 лютого 2019 року, а позов зареєстрований, відповідно до штампу вхідної кореспонденції Рівненського окружного адміністративного суду, 23 серпня 2019 року, а тому позов поданий позивачем в межах строку визначено КАС України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у Рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (п. 34).

Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (п. 35).

У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004 року, п. 53) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску, яке згадувалося вище, параграф 78).

В Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 460/2023/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська