Справа № 346/5766/19
Суддя: Веселов В. М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/5766/19
Провадження № 2-а/346/35/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселова В.М.

секретаря - Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського ВП про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка посилається на те, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 504425 від 19 листопада 2019 року інспектора Коломийського ВП старшого сержанта поліції Кернер Андрія Романовича за ч.5 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. В даній постанові зазначено, що вона вчинила правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП , а саме 19 листопада 2019 року о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 керувала автомобілем в м. Коломия по вул. Театральній та вчинила зупинку на місці яке позначено дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки додатковою табличкою до нього «7.17 інваліди», позначені дорожньою розміткою 1.30. , чим порушила п.8.4. г ПДР України. Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, 19 листопада 2019 року вона рухалася транспортним засобом Фольксваген гольф р.н. НОМЕР_1 , в місті Коломия по вул. Театральній, який належить ОСОБА_3 , здійснила зупинку даного транспортного засобу в зоні дії знаку для інвалідів, оскільки біля неї перебував ОСОБА_3 , який є інвалідом 2 групи, а йому необхідно було купити ліки в аптеці. Працівник поліції на її пояснення не реагував та почав складати протокол. При написанні вказаної постанови автоінспектор жодних доказів її вини не вказав. Також працівником поліції було порушено її права передбачені ст.268 КУпАП та ст. 59, 63 Конституції України. Вважає дії поліцейського Коломийського ВП протиправними, а дану постанову незаконною і просить суд її скасувати.

В судове засідання від позивачки надійшло письмове клопотання про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання надав фототаблицю з фотографіями, на яких сфотографоно автомобіль позивачки,який припаркований на місці для паркування автомобілів та відеодиск з записом місця події.

Суд, дослідивши матеріали справи, та письмове клопотання позивачки, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 19 листопада 2019 р., позивачка 19 листопада 2019 року о 16 год. 45 хв. в м. Коломия по вул. Театральна керувала транспортним засобом Фольксваген гольф р.н. НОМЕР_1 та вчинила зупинку на місці яке позначено дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки додатковою табличкою до нього 7.17 інваліди позначені дорожньою розміткою 1.30. , чим порушила п.8.4. г ПДР України, в зв`язку з чим позивачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Позивачка в своїй позовній заяві пояснила, що Правила дорожнього руху не порушувала, мотивуючи тим, що вона дійсно 19 листопада 2019 року рухалася транспортним засобом Фольксваген гольф р.н. НОМЕР_1 , в місті Коломия по вул. Театральній, здійснила зупинку даного транспортного засобу в зоні дії знаку для інвалідів, оскільки біля неї перебував ОСОБА_3 , який є інвалідом 2 групи, а йому необхідно було купити ліки в аптеці. Працівник поліції на її пояснення не реагував та почав складати протокол.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, потерпілих свідків, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Представник відповідача подав до суду фототаблицю та відео,в яких підтверджено,що автомобіль позивачки був припаркований на місці для інвалідів, сама позивачка не є особою з інвалідністю.

Згідно ст.122 ч.5 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби в тому числі у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; а також в інших випадках. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 258 КпАП України встановлює, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Це означає, що винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення відповідає вимогам закону.

Позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України, тим, що перевозила особу з інвалідністю ОСОБА_3 (інвалід ІІ групи). Однак, при складанні постанови про адміністративне правопорушення , позивачка жодних заперечень не вказувала, в тому числі не вказала того,що поруч з нею була особа з інвалідністю, хоча повинна це була зробити в якості доказу того, що вона дійсно перевозила особу з інвалідністю і зупинилась на його вимогу законно на спеціально обладнаному місці для паркування.

Частиною 5 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність у виді накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Правила дорожнього руху (розділ 34) встановлюють, що горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КпАП України водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач вказував на те, що водій- позивачка ОСОБА_1 здійснила зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.30 «Місця для інвалідів». Доказів того,що поруч з позивачкою знаходилась особа з інвалідністю, позивачка поліцейському не надала, добровільно підписала постанову, жодних заперечень в постанові також не написала, в тому числі і про те, що поруч з нею була особа з інвалідністю.

Представлене позивачкою суду письмове пояснення гр.ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту і введення суду в оману.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем було дотримано вимог ст.ст.33,280 КпАП України, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об`єктивно досліджені та визначені всі обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, про необхідність відмови в скасуванні оскаржуваною позивачкою постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.9,11,18-20,77,227,228,229 ч.4,246,250,353 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» , ст.ст.7,100,122 ч.5,126 ч.1,251,258,268,280,285 Кодексу про адміністративні правопорушення України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Коломийського ВП про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення термінів на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2020 року.

Суддя Веселов В. М.