Справа № 460/811/20
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду
13 лютого 2020 року Р і в н е №460/811/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом
Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доУправління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про скасування постанови,
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови державного виконавця ВП №59062417 від 17.01.2020 про накладення штрафу в розмірі 5100грн.
В позовній заяві Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області просить вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу ВП №59062417 від 17.01.2020 до розгляду справи по суті.
Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною першою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:
1) найменування суду;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Так, позивач просить вжити заходів забезпечення позову, однак в позовній заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Також, частиною четвертою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі іменується Закон України №3674-VI).
За приписами частини першої статті 4 Закону України №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI передбачено, що розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX, установлено з 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2102 грн 00 коп на одну особу.
Відтак, позивачу належало сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 630,60 грн.
Разом з тим, у позовній заяві, посилаючись на постанову Верховного Суду від 18.01.2018 №526/256/15-ц, позивач зазначив, що оскільки виконавче провадження є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, за яку сплачено судовий збір, та в якій провадження за скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не відкривається, то за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця судовий збір сплачується.
Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.01.2018 по справі №526/256/15-ц суд вважає безпідставним, оскільки вона була прийнята по справі, розгляд якої здійснювався за правилами цивільного судочинства.
Так, частиною першою статті 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Із аналізу вказаних норм права слідує, що сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, прийнятого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця шляхом подання відповідної скарги до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
При цьому, згідно зі статтею 3 Закону України №3674-VI, подання такої скарги не є об`єктом справляння судового збору.
Разом з тим, зі змісту позову та доданих до нього документів слідує, що позивачем оскаржуються дії державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення, прийнятого за правилами адміністративного судочинства.
В даному випадку, суд звертає увагу, що за приписами частини першої статті 3 Закону України №3674-VI за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.
З огляду на вказане, за подання даної заяви про забезпечення позову до суду позивачу належало сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.
Однак, позивачем не додано до адміністративного позову документа про сплату судового збору.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною сьомою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику без розгляду.
Керуючись статтями 151, 152, 154, 167, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу ВП №59062417 від 17.01.2020, - повернути заявнику без розгляду.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено 13.02.2020.

Суддя Друзенко Н.В.