Справа № 280/4998/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Справа № 280/4998/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В. розглянув в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Запорізької митниці ДФС (вул. Сергія Синенка, буд. 12, м. Запоріжжя, 69041) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000114/2 від 17.09.2019; визнати рішення відповідача про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою №UA112080/2019/00695 від 17.09.2019 протиправним та скасувати картку відмови.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000114/2 від 17.09.2019 придбаного автомобіля марки TOYOTA, модель - AVENSIS, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2019/00695 від 17.09.2019, прийняте відповідачем за результатами перевірки митної декларації №UA112080/2019/025942 від 16.09.2019 з огляду на надання всіх необхідних первинних документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору.

Ухвалою від 21.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4998/19. Судове засідання призначено на 18.11.2019.

31.10.2019 від представника позивача надійшла заява (вх.45281) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач позов не визнав, у своєму відзиві (вх.№46726 від 08.11.2019) зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості заявленого до митного оформлення товару виявлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. З цією метою від позивача були витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, проте таких документів надано не було. Враховуючи той факт, що декларантом надано неповні відомості щодо митної вартості товару, органом доходів і зборів здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням інформації, наявної в органі доходів і зборів та було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA112080/2019/000114/2. У митному оформленні митної декларації від №UA112080/2019/025942 від 16.09.2019 було відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2019/00695 від 17.09.2019. Оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вважає законними та обґрунтованими, прийнятими на підставі норм чинного законодавства. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

Протокольною ухвалою від 18.11.2019 судове засідання відкладене на 02.12.2019.

02.12.2020 від представника відповідача надійшла заява (вх.50595) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

З урахуванням вимог ст.ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

Суд, розглянувши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено, що 06.09.2019 між ОСОБА_2 (покупцем) укладено з продавцем Mihnovschi autoexport (Rostock Германія) (продавцем) договір купівлі - продажу автомобілю марки TOYOTA, модель - AVENSIS T25 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за ціною 3200 євро.

16.09.2019 митним брокером ТОВ «Квант» до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України (далі - МК України), митну декларацію (далі - МД) в режимі ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно №UA112080/2019/025942 (довідковий номер 126) на товар: «Легковий автомобіль - 1 шт. Марки - TOYOTA, модель - AVENSIS T25, тип кузова - седан, колісна формула 4Х2, загальна кількість місць - 5, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , номер двигуна 1 НОМЕР_3 , тип двигуна - бензин, з робочим об`ємом двигуна - 1794 см.куб, календарний рік виготовлення 2005, модельний рік виготовлення 2005, дата першої реєстрації - 20.01.2006. Був у використанні. Призначений для перевезення людей. Не містить у своєму складі передавачів або передавачів та приймачів. Виробник TOYOTA (а.с.13-14, 53).

До митного оформлення позивачем надіслано документи зазначені в гр. 44 МД №UA112080/2019/025942 від 16.09.2019, а саме:

1.Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.09.2019 №UA209020/2019/42257;

2. Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , № ZBI 016617692 від 28.08.2006 та №К03843510 від 06.09.2019;

3. Висновок експертного дослідження (щодо змінюваності ідентифікаційних номерів транспортного засобу) №08/2346/1725 від 13.09.2019;

4. Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2319- від 26.04.2017;

5. Картка платника податків ІНН 823-17-01123 від 23.05.2017;

6. Документ, що підтверджує право власності громадянина на транспортний засіб (рахунок) № б/н від 06.09.2019;

7. Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UA.009.147485-19 від 12.09.2019;

8. Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_5 від 25.07.2017;

9. Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_6 від 18.04.2017.

Також, того ж дня, брокером надіслано такі документи як: 1) копія митної декларації країни відправлення № 19PL402010E1019012 від 09.09.2019; 2) комплектація б/н; 3) лист брокера № 25 від 16.09.2019 в якому зазначалось: «Бажаю надати додаткові документи»; 4) цінова інформація сайтів б/н.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, у митного органу виникли сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару, встановлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме:

- відповідно до рахунку №б/н від 06.09.2019 відсутні відомості яким чином здійснено оплату за товар та всупереч вимогам ч. 1 ст. 368 Митного кодексу України платіжні документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі) до митного оформлення не надавались.

- у органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 4699 євро/шт.

Враховуючи вищезазначене, позивача було повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, наступні документи для підтвердження митної вартості: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, позивача було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (такі як банківські, платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару).

17.09.2019 декларантом додатково надано квитанцію про оплату б/н від 06.09.2019 та зазначено, що додаткові документи надаватися не будуть.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА112080/2019/000114/2 від 17.09.2019 та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА112080/2019/00695 (а.с.9-10).

Рішенням про коригування митної вартості товарів № UА112080/2019/000114/2 від 17.09.2019 визначена вартість автомобіля TOYOTA AVENSIS в розмірі 4699,00 євро.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати з органом доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням з органом доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка товарів для митних цілей", згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч. 2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду. Крім того, якщо митним органом виявлено певні розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документі згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей.

В даному випадку суд дійшов висновку, що митний орган мав право для затребування від декларанта додаткових документів, оскільки декларантом до митної декларації була надана квитанція б/н від 06.09.2019, що не дає змогу ідентифікувати за який саме товар здійснено оплату, а у митного органу наявна інформація про вищу митну вартість імпортованого товару.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Отже, враховуючи вищезазначене суд вважає, що прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000114/2 від 17.09.2019 та складена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2019/00695 від 17.09.2019, є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству.

З урахуванням наведених обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання щодо судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Запорізької митниці ДФС (вул. Сергія Синенка, буд. 12, м. Запоріжжя, 69041) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль