Справа № 344/15770/19
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/41/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів Михайлинин Ю.Б., Грінченка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Боєчка Віктора Романовича, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ДП18№636024від 28 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що 28 серпня 2019року о 23год. 19хв. керуючи транспортним засобом ХЮНДАЙ, д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись в м. Івано-Франківськ по вул. Галицька 130 перед здійсненням зупинки водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим порушив п. 9.2 (а) ПДР України. Відповідно до даної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. При цьому, позивач просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення, на переконання позивача поліцейський виніс оскаржувану постанову без повного, всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи, поліцейським не дотримано вимог ст. ст. 258, 268, 276, 279, 283 КУпАП, розглянуто справу за місцем знаходження транспортного засобу з ігноруванням встановленої процедури розгляду справ, не надав змоги позивачу скористатися у повному обсязі належними йому правами, постанова не містить посилань на жодні допустимі та належні докази, просив позов задовольнити, постанову скасувати, а провадження по справі - закрити.

Позивач в суд з даним адміністративним позовом звернувся до інспектора патрульної поліції, а в подальшому подав заяву про залучення до участі в справі відповідачем Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження усправі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення усправі залучити до участі у ній співвідповідача.

Враховуючи викладене, судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, що узгоджується із правовою позицією Восьмого апеляційного адміністративного суду, що була висловлена під час розгляду справи №857/3863/18 від 26.12.2018 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив про його задоволення з мотивів наведених в позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві відповідача-1, до якого також було долучено диск із записами з реєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, допитавши свідка ОСОБА_2 , судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом, перевіривши матеріали справи, встановлено наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд враховує, що згідно до вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18№636024 від 28 серпня 2019 року, винесеної інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Боєчком Віктором Романовичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2ст.122 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 28 серпня 2019 року о 23год. 19хв. керуючи транспортним засобом ХЮНДАЙ, номерний знак НОМЕР_1 рухаючись в м. Івано-Франківськ по вул. Галицька 130 перед здійсненням зупинки водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим порушив п. 9.2 (а) ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2ст.122 КупАП (а.с.5).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306 (в редакції на час розглядуваних правовідносин), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.9.2(а) ПДР України - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що поліцейським не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.122 КУпАП.

Щодо доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушення ПДР України, то слід вказати наступне.

Представником відповідачів подано відзив на позов із доданими до нього доказами на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а в судовому засіданні надано і оцінку аргументам позивача (а.с. 15-21).

Так, в матеріалах адміністративної справи наявні докази щодо події, яка мала місце 28.08.2019 року за участі ОСОБА_1 , якими керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, відеозаписом, який долучений до відзиву на позов (диск формату DVD-R марки «Verbation» з написом від руки «Дюков», який був поміщений у паперовий конверт, та розміщеними на вказаному диску папками «авто реєстратор» в якій міститься файл 2019_0828_231804_1.MP4 Video File тривалістю 01хв.14с, та «нагрудні камери» в якій містяться файли .Media Player Classic - тривалістю 14хв.40с, .Media Player Classic - тривалістю 00хв.49с, та . Media Player Classic - тривалістю 05хв.33с, а.с. 21), зафіксовано вчинення правопорушення автомобілем ХЮНДАЙ, номерний знак НОМЕР_1 , яким як встановлено працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу, керував ОСОБА_1 . Даний транспортний засіб із поля зору працівників поліції не зникав аж до зупинки ТЗ працівниками поліції, що зафіксовано даним відеозаписом. Зокрема на відео (файл 2019_0828_231804_1.MP4 Video File) чітко видно, як повертаючи у двори водій автомобіля ХЮНДАЙ, номерний знак НОМЕР_1 увімкнув покажчик повороту, однак перед здійсненням зупинки водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту.

Відтак, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач перед здійсненням зупинки, як водій транспортного засобу не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим порушив вимоги 9.2(а) ПДР, а отже у інспектора були достатні підстави для зупинки транспортного засобу.

Суд також враховує, що із відеозапису з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції видно, що інспектор поліції після зупинення ТЗ відрекомендувався, назвав причини зупинки ТЗ і суть вчиненого порушення, пред`явив позивачу відео з відео реєстратора, яким також було задокументовано правопорушення, і під час спілкування із водієм поліцейським було роз`яснено водію його права та обов`язки (файл формату QuickTime Video File).

За період оформлення адміністративного правопорушення позивач заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, а в судовому засіданні заявив, що має відеодокази не вчинення такого, а також того, що патрульний поліцейський вимагав у нього неправомірну вигоду, а в оскаржуваній постанові в графі «Копію постанови мною отримано» вказав наступне : «Ніяких порушень не вчиняв, доказів мені не надали. Вимагали хабар прошу прийняти міри є свідки» (а.с.5). При цьому доказів на цифрових носіях суду не представив, вказавши, що втратив такі, оскільки дитина випадково їх знищила. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про не вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови суду не надано, як і доказів , що позивач в установленому порядку звертався з цього приводу в правоохоронні органи.

При цьому допитаний за клопотанням позивача в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав суду, що перебував в автомобілі позивач перед його зупинкою співробітниками поліції, вказав, що одразу після зупинки автомобіля позивача патрульний поліцейський назвав причиною зупинки те, що позивач перекрив проїзд у дворі і лише згодом поліцейський вказав про не увімкнення світлового покажчика повороту, зазначив, що не чув про роз`яснення прав позивачу з боку патрульного поліцейського.

Щодо показань свідка, допитаного в судовому засіданні, то слід вказати, що судом не було встановлено об`єктивних, чітких та несуперечливих показань свідка, які необхідні для встановлення об`єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення. На переконання суду показання допитаного свідка не дають змогу встановити зв`язок між поясненнями сторін і спірними правовідносинами, та фактично є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі докази та пояснення сторін, а тому оцінюються судом критично.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до ч.2 ст.90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Підсумовуючи наведне суд приходить до висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, доводи позивача про те, що Інспектором поліції було порушено його права передбачені статтею 268 КУпАП є необґрунтованими та не підтвердженими, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що представником відповідачів поданими доказами, які були долучені до відзиву на позов, повністю доведено наявність тих обставин, що зазначені у постанові від 28.08.2019 року, а тому являються необґрунтованими доводи позивача про відсутність його вини у вчиненні порушень вимог п. 9.2 а) ПДР України.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18№636024 від 28 серпня 2019 року року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 2 статті 122 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку про законність постанови серії ДП18№636024 від 28 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАПта накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. і про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до переконання про прийняття судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Підсумовуючи наведене вище, суд вказує, що постанова серії ДП18№636024від 28 серпня 2019 року не підлягає до скасування, є складена повноважною особою, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, а приймаючи спірну постанову відповідач-1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

На підставі викладеного, відповідно до ч.2 ст.122, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задово ленні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло