Справа № 2а-0770/418/11
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-0770/418/11

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2020 року

Київ

справа №2а-0770/418/11

адміністративне провадження №К/9901/9039/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача – Васильєвої І.А.,

суддів – Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Берегівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 (Головуючий суддя Плеханова З.Б.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 (Головуючий суддя Довгополов О.М., судді: Глушко І.В., Ільчишин Н.В.)

у справі № 2а-0770/418/11

за позовом Державного підприємства «Батьовський комбінат хлібопродуктів»

до Берегівської об’єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2011, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015, позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2018 касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 31.05.2010 по 05.07.2010 (термін проведення перевірки продовжувався з 14.06.2010 по 25.06.2010 та з 29.06.2010 по 05.07.2010 на підставі наказів від 11.06.2010 № 193, від 25.06.2010 № 208, на підставі наказу від 17.03.2016 № 640, направлень від 31.05.2010 № 259, від 14.06.2010 № 282 та від 29.05.2010 № 315, згідно із пунктом першим статті 11, пунктом першим статті 111 Закону України «Про державну податкову службу» в Україні» та відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок суб’єктів господарювання посадовими особами відповідача було проведено планову виїзну перевірку державного підприємства «Батьовський комбінат хлібопродуктів» Державного Комітету України з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2009 та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2009, за результатами якої складено акт від 08.07.2010 № 52-23/010/00954165 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 538 584 грн.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що під час проведеної перевірки позивач не представив жодних документів, які б надавали право підприємству на використання зерна пшениці, що знаходиться в нього на відповідальному зберіганні, для власного виробництва, та документів, які б свідчили про повернення цього зерна до державного резерву. На думку податкового органу, зерно Держрезерву, яке позивач використав для виробничих потреб, є безоплатно отриманим, в зв'язку з чим вартість цього зерна належить до складу валового доходу.

Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів апеляційної інстанції та погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, виходив з такого.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) валовий доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Згідно з підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход включає, зокрема, суми вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП «Батьовський комбінат хлібопродуктів» засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного комітету України з державного матеріального резерву, що підтверджується його Статутом.

Також згідно із Статутом основною метою створення та діяльності підприємства є виконання завдань органу управління державним матеріальним резервом по кількісному та якісному зберіганню цінностей державного матеріального резерву на підприємстві, отримання прибутку від господарської діяльності в інтересах підприємства та органу управління державним матеріальним резервом.

05.04.2004 та 08.01.2009 Державний комітет України з державного матеріального резерву (Комітет) та ДП «Батьовський комбінат хлібопродуктів» (зберігач) уклали договори відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву № юр-2зб/297-2004 та № юр-23зб/259-2009, відповідно до умов яких Комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно із специфікацією у кількості та за вартістю згідно з актом форми Р-16.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державний матеріальний резерв» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву - це зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву.

Згідно з частино першою статті 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв» організація формування, зберігання і обслуговування державного резерву, соціальний розвиток, забезпечується уповноваженим на це центральним органом виконавчої влади, який здійснює управління державним резервом, підприємствами, установами та організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву України.

Судами встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є висновки відповідача про використання позивачем у власному виробничому та господарському обороті зерна Держкомрезерву, переданого йому на відповідальне зберігання за договором зберігання без відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Відповідно до умов зазначених вище договорів зберігач був зобов'язаний вживати заходів для належного зберігання цінностей відповідного виду, проводити освіження (поновлення) та заміну цінностей на продукцію аналогічного асортименту і якості самостійно без залучення додаткових коштів з поданням Комітетові акта форми Р-17, а Комітет був зобов'язаний відшкодовувати зберігачу витрати на зберігання цінностей в межах бюджетних асигнувань, передбачених на такі цілі, та визначити зберігачу природні витрати матеріальних цінностей при зберіганні, а також нестачі понад природні витрати, спричинені покращенням якості. Відповідальність сторони несуть згідно із Законом «Про державний матеріальний резерв».

Судами встановлено та не заперечувалося сторонами, що зерно Держкомрезерву, яке перебувало у нього на зберіганні, ДП «Батьовський комбінат хлібопродуктів» використовувало для переробки на борошно з метою забезпечення безперервної діяльності комбінату, що відповідає положенням статті 1 Закону України «Про державний матеріальний резерв», якою безпосередньо передбачено можливість використання мобілізаційного резерву для організації безперебійної роботи промисловості.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що зерно Держрезерву, яке ДП «Батьовський комбінат хлібопродуктів» використовувало для виробничих потреб та згодом повернуло без змін кількісних та якісних параметрів, не можна вважати безоплатно отриманим, тому висновки відповідача про порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є помилковими, в зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Берегівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 у справі № 2а-0770/418/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

І.А. Васильєва

Судді:

С.С. Пасічник

В.П. Юрченко