Справа № 1.380.2019.005319
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005319 пров. № 857/13913/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року (суддя- Брильовський Р.М., ухвалене в м. Львові о 12:24, повний текст складено 22.11.2019р.) у справі № 1.380.2019.005319 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Львівський обласний військовий комісаріат, Дрогобицько-Бориславський об`єднаний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дрогобицько-Бориславський об`єднаний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування рішення Дрогобицької призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, яке оформлене протоколом № 1 від 01.10.2019 року, внесене до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та призову ОСОБА_1 на строкову військову службу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки прийняте з порушенням вимог ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Вказав, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову, оскільки він є єдиним працездатним членом сім`ї, який згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області здійснює опіку над матір`ю - ОСОБА_2 . Також стверджував, що він подав відповідачу усі необхідні докази на підтвердження зазначених обставин, однак такі не були враховані відповідачем. Відповідно до Закону має право на відстрочку від призову, оскільки у разі направлення його на строкову військову службу його матір над якою він здійснює опіку залишається без належного догляду та матеріального забезпечення. З огляду на викладені обставини просив суд позов задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Дрогобицької районної призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, яке оформлене протоколом №1 від 01.10.2019, внесене до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та призову ОСОБА_1 на строкову військову службу; стягнуто з Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 37) за рахунок її бюджетних асигнувань 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 40 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - Дрогобицька районна державна адміністрації Львівської області, подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт покликається на те, що свою заяву про надання відстрочки від призову на військову службу позивач мотивує тим, що здійснює опіку над матір`ю. Проте будь-яких підтверджуючих документів відносно неможливості братом позивача утримувати матір, який також зобов`язаний відповідно до законодавства її утримувати, долучено не було, відповідно, не було предметом розгляду на момент вирішення питання відстрочки від призову на військову службу.

Крім цього, апелянт також посилається на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм процесуального права, зокрема ст. ст. 126 та 205 КАС України, оскільки суд першої інстанції зобов`язаний був відкласти судове засідання яке відбулося 19 листопада 2019 року через не повідомлення відповідача належним чином про дату, час і місце судового засідання.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позивач, у поданому відзиві зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано та законно прийняв судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької районної призовної комісії щодо відмови йому у надані відстрочки від призову на військову службу.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в задоволені апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник третьої особи Дрогобицько-Бориславського обєднаного військового комісаріату підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа- ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області із заявою про відстрочку від призову відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з підстав здійснення опіки над матір`ю ОСОБА_2 .

01.10.2019 року за наслідками розгляду заяви позивача, Дрогобицька районна призовна комісія Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області прийняла рішення, яке оформлене протоколом № 1, згідно з яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, призвано останнього на строкову військову службу у механіки-водії пускових установок ракетних частин, зараховано до команди № 2889 та відмовлено у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу.

03.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із скаргою на рішення Дрогобицької районної призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області.

Листом № 11149 від 31.10.2019 року ІНФОРМАЦІЯ_1 надав ОСОБА_1 відповідь на скаргу від 03.10.2019, у якій повідомив, що не вбачає правових підстав та законних можливостей для скасування рішення призовної комісії Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області, оскільки у позивача є рідний брат, неможливість утримання яким матері не підтверджена жодними доказами.

Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Дрогобицької призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, яке оформлене протоколом № 1 від 01.10.2019 року, внесене до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та призову ОСОБА_1 на строкову військову службу, є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи вказаний спір зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою та громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року.

Згідно з ч. 7 ст. 2 вказаного Закону, строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.

Частинами 3, 4 ст. 15 цього Закону визначено, що організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відстрочка від призову на строкову військову службу надається призовникам за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону за сімейними обставинами, станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності.

Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача до Дрогобицько-Бориславського об`єднаного районного військового комісаріату Львівської області із заявою про відстрочку від призову були сімейні обставини, зокрема у позивача на утриманні перебуває його матір - ОСОБА_2 .

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.09.2017 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/1426/17, заяву ОСОБА_1 про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи було задоволено та вирішено:

- обмежено цивільну дієздатність матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ;

- встановлено над ОСОБА_2 , 1971 року народження, мешканкою АДРЕСА_2 піклування та призначено ОСОБА_1 її опікуном.

Зокрема, рішенням від 27.09.2017 у справі № 442/1426/17 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області встановив наступне: «Як вбачається із копії висновку лікаря-спеціаліста від 23.12.2016, ОСОБА_2 , 1971 року народження знаходиться в ДМП в наркологічному кабінеті на диспансерному обліку з приводу хронічного захворювання. Як вбачається із Висновку судово-психіатричної експертизи №240 від 05.05.2017, яка проведена 5-тим судово-психіатричним відділенням, ОСОБА_2 на даний час страждає на психічний розлад у формі розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з деградацією особистості по алкогольному типу. Наявний у ОСОБА_2 психічний розлад істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує піклувальника, а відтак, аналізуючи вищевикладене, не виникає сумніву щодо визнання ОСОБА_2 , 1971 року народження недієздатною».

Враховуючи наведене, підставою для надання позивачу відстрочки від призову на строкову військову службу були сімейні обставини, зокрема здійснення позивачем опіки над матір`ю - ОСОБА_2 , яка згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2017 року у справі № 442/1426/17 визнана обмежено дієздатною на підставі вимог п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

З аналізу норм п. 1 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону слідує, що для надання відстрочки від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами повинні бути такі обов`язкові умови як: 1) наявність у призовника непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування; 2) вищезазначені особи не мають мати інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 здійснює опіку відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області над матір`ю - ОСОБА_2 , 1971 року народження, що свідчить про наявність першої умови для отримання відстрочки від призову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою Управління Федеральної служби виконання покарань в Івановській області Федеральної казенної установи Виправної колонії № 5, брат позивача ОСОБА_4 знаходиться в установі ФКУ ІК-5 УФСІН Росії в Івановській області з 26.08.2019 по теперішній час. Почато відбування покарання 11.11.2017, а закінчення 10.08.2024.

У заяві ОСОБА_2 повідомила, що у зареєстрованому шлюбі не перебуває та не проживає ні з ким однією сім`єю без укладення шлюбу.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 є єдиним працездатним членом сім`ї, що свідчить про наявність другої умови для отримання відстрочки від призову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції та вважає необґрунтованими доводи апелянта, зокрема щодо наявності у позивача рідного брата та відсутності доказів щодо неможливості утримання братом матері, оскільки позивачем подавались докази, що його матір проживає разом з ним, а також повідомлялось, що його брат знаходиться за межами України та відбуває покарання (а.с.136-137).

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідачем при розгляді поданих позивачем документів не взято до уваги надане позивачем судове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2017 у справі № 442/1426/17, у якому зазначено, що у ОСОБА_2 наявний психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому остання потребує піклувальника.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції вірно зауважено, що відповідач, приймаючи спірне рішення формально здійснював розгляд поданих позивачем документів, оскільки з таких можна було встановити, що ОСОБА_2 проживає лише з позивачем, який є її опікуном, при цьому лише наявність у позивача рідного брата не може бути безумовною підставою для відмови у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу.

Відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або непрацездатних осіб, під опікою, піклуванням чи на утриманні яких перебував призовник, або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування, якщо вони не мають інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати. Непрацездатність зазначених осіб визначається в порядку, встановленому законодавством.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 до задоволення.

Поруч із цим, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи.

Так, згідно із ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 126 КАС України, повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Як підтверджується матеріалами справи, зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 95 0, лист - повістка Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року № 1.380.2019.005319/29147/19, яким повідомлено, що Дрогобицьку районну державну адміністрацію залучено до участі у справі, як відповідача, нею отримано 19 листопада 2019 року. Вказана повістка також містить інформацію, що судове засідання призначено на 19 листопада 2019 року, тобто того ж дня коли отримано даний лист-повістку із суду. Наведене свідчить, що відповідача було повідомлено про розгляд справи не у відповідності до ч.3 ст. 126 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, через що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області - задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.005319 - скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дрогобицької районної призовної комісії Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, яке оформлене протоколом №1 від 01.10.2019, внесене до книги протоколів у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на строкову військову службу та призову ОСОБА_1 на строкову військову службу.

Стягнути з Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області за рахунок її бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 40 коп сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 11.02.2020р.