Справа № ЗД/460/3/20
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
12 лютого 2020 року м. Рівне №ЗД/460/3/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринець Д.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову
10.02.2020 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у якій вона просить вжити заходи забезпечення позову та:
1-зупинити дію містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром (Містобудівні умови), виданих Рівненській обласній раді в особі Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради, затверджених наказом управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 01.10.2019 року № 149/М;
2-заборонити Комунальному підприємству «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради та будь-яким іншим особам (підрядним, субпідрядним, проектним) розробляти та затверджувати проектну документацію, проводити підготовчі та будівельні роботи з будівництва багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром на земельній ділянці за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, 32-6 на підставі Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром (Містобудівні умови), виданих Рівненській обласній раді в особі Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради, затверджених наказом управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 01.10.2019 року № 149/М.
Вказана заява подана до подання позову.
Заявниця стверджує, що містобудівні умови видані з порушенням державних будівельних норм, стандартів та правил, генплану м.Рівне та чинного законодавства України.
Зокрема заявниця покликається на те, що цільове призначення земельної ділянки відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 267756 від 24.10.2010 - для обслуговування нежитлової будівлі, суперечить заявленому у Містобудівних умовах об`єкту будівництва як «багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром», тобто є прямим порушенням абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки забудова земельної ділянки повинна здійснюватись в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
Крім того вказує на те, що в розділі «Містобудівні умови та обмеження» не вказаний максимально допустимий відсоток забудови даної земельної ділянки (позиція 2 розділу), яка належить до історичної центральної частини забудови міста Рівне, та максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону) (позиція З розділу). Посилання за цими позиціями тільки на ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», на думку заявниці, суперечить вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме ч. 5 ст. 29.
Також звертає увагу на те, що в п. 4 розділу «Містобудівні умови та обмеження» вказаних містобудівних умов та обмежень не зазначена максимально допустима відстань від об`єкта, що проектується, до межі червоної лінії, ліній регулювання забудови, існуючих будинків і споруд, які базуються на вимогах містобудівної документації на місцевому рівні, не зазначена максимально допустима відстань від об`єкта. що проектується до існуючих інженерних мереж, не встановлені охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій та не містять конкретних цифрових показників, а лише посилання на ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН В:1.1 - 7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» та інших будівельних норм, що є порушенням п.7, 9 ч. 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
При цьому, необхідність забезпечення позову обумовлено і тим, що багатоквартирний житловий будинок ОСББ «Кавказьке» за адресою вул. Кавказька, 6, який знаходиться у безпосередній близькості від проектованого об`єкта будівництва, має вертикальну тріщину між четвертим і п`ятим під`їздом на всю висоту будинку з розкриттям вгору. Будівництво багатоповерхового об`єкта поруч може призвести до погіршення стану несучих конструкцій житлового будинку (розвитку тріщини та появи нових). Дана обставина встановлена Висновком № 8414 експертного будівельно-технічного дослідження Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України від 07 квітня 2017 року.
Актом огляду будівництва на вул. Кавказька, 32 6 від 27 січня 2019 року було виявлено, що на вказаній земельній ділянці проводяться підготовчі роботи. Зокрема, зрізання дерев, кущів, часткове розбирання існуючих конструкцій будівель, розрівнювання території, знімається та вивозиться родючий шар ґрунту. Крім того, членами ОСББ «Кавказьке» візуально встановлено факт сповзання ґрунту із земельної ділянки за адресою вул АДРЕСА_2 Кавказька, 326 в сторону земельної ділянки за адресою вул АДРЕСА_3 . Вказане, в тому числі є причиною руйнування та порушення конструкції багатоповерхового багатоквартирного будинку за адресою Кавказька, 6.
З огляду на вищевикладене заявниця вважає, що неправильно встановлені обмеження і критерії призведуть до розроблення проекту, який не відповідатиме державним нормативам, нестиме загрозу для майбутніх мешканців такого побудованого будинку та мешканців прилеглих будинків, а будівництво порушує права заявника, чий будинок знаходиться у безпосередній близькості від проектованого об`єкта будівництва.
Враховуючи те, що вказані вище обставини свідчать про очевидність заподіяння шкоди правам та охоронюваним інтересам заявниці у випадку невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в справі, а також з урахуванням того, що в даному випадку захист прав, свобод та інтересів особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову без вжиття таких заходів забезпечення стане неможливим, у зв`язку з чим для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, необхідним є вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в справі. Тому вищенаведене свідчить про наявність підстав вважати, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, що означатиме порушення в тому числі вимог пункту 1 ст. 6 § 1 Конвенції.
Зважаючи на вищезазначене заявниця стверджує, що має намір звернутися в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом в строки визначені ч.2 ст.153 Кодексу адміністративного судочинства України та просить суд вжити заходи забезпечення позову у вказаний спосіб.
Суд, вирішуючи питання щодо доцільності задоволення заяви про забезпечення позову, керується таким.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції статті від 15.01.2020), позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Аналіз наведених норм вказує, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до п.п.7, 8 ч.1 ст.1 якого містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: прогнозування розвитку територій; забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; проведення моніторингу забудови; ведення містобудівного кадастру; здійснення контролю у сфері містобудування.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що однією зі складових частин вихідних даних на проектування є містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.
Отже, питання дотримання вимог містобудівного законодавства є питанням суспільного інтересу, тому дотримання прав забудовника як власника нерухомого майна, яке буде побудоване на підставі Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки затверджених Наказом від 11.10.2019 №149-М, не може мати переваги над інтересами мешканців прилеглих будинків та суспільства в цілому, включно з потенційними покупцями житла у багатоквартирному житловому будинку з нежитловими приміщеннями який буде побудовано по вул.Кавказька, 32-б.
В той же час, суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.
Так, заявницею в заяві про забезпечення позову наголошено на тому, що роботи, на вказаному об`єкті на вулиці Кавказьків 32-б у м.Рівне, фактично розпочаті, що підтверджується актом огляду будівництва по вул. Кавказька 32 б проведеного членами ОСББ "Кавказьке" 23.01.2020-27.01.2020 та долученими фотокартками.
Наведене дає підстави суду вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявниці, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, оскільки на момент звернення з даною заявою фактично є діючими містобудівні умови та обмеження забудови земельної на вулиці Кавказькій 32-б, які дають можливість забудовнику здійснити будівельні роботи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у випадку задоволення позовних вимог та визнанні протиправними та скасуванні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на вулиці Кавказькій 32-б, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.
Доводи заявниці щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Суд бере до уваги, що відповідно до Висновку № 8414 експертного будівельно-технічного дослідження Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України від 07 квітня 2017 року багатоквартирний житловий будинок ОСББ Кавказьке за адресою вул. Кавказька, 6, який знаходиться у безпосередній близькості від проектованого об`єкта будівництва, має вертикальну тріщину між четвертим і п`ятим під`їздом на всю висоту будинку з розкриттям вгору. Будівництво багатоповерхового об`єкта поруч може призвести до погіршення стану несучих конструкцій житлового будинку (розвитку тріщини та появи нових).
З урахуванням висновків експертизи, фотоматеріалів які підтверджують наявність тріщини в існуючому житловому багатоквартирному будинку та акту огляду будівництва, суд приходить до висновку, що існує реальна небезпека заподіяння шкоди не тільки правам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, а й правам та інтересам третіх осіб мешканців будинку АДРЕСА_3 по АДРЕСА_3 , оскільки, у зв`язку із подальшою реалізацією містобудівних умов та проведенням на їх підставі земельних, будівельних робіт значного обсягу в безпосередній близькості до вже існуючого будинку наявна загроза руйнування вказаного будинку.
Порівнюючи вказані заявником можливі негативні наслідки з тими ризиками, які зазначені в висновку експертизи і актах огляду і перевірки (руйнування будівлі і споруди), та відсутність у суду обґрунтованого переконання у неможливості настання останніх, а також зважаючи на ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, суд вважає наведені заявником ризики достатніми для зупинення дії містобудівних умов та проектних робіт, оскільки це може призвести до більш шкідливих і невідворотних наслідків для життя, здоров`я громадян та порушення їх прав на безпечні умови життя.
Враховуючи викладені в заяві про забезпечення позову обставини, наявність спірних правовідносин щодо правомірності Містобудівних умов на будівництво багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром, з метою забезпечення захисту прав заявниці, мешканців прилеглих будинків та громадян, які мають намір придбати житло на вказаному об`єкті будівництва, суд приходить до висновку про те, що заявницею були надані належні та переконливі докази існування обставин, які є прямими підставами для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.
При цьому, заява про забезпечення позову в частині заборони Комунальному підприємству «Управлення майновим комплексом» Рівненської обласної ради та третім особам розробляти та затверджувати проектну документацію на підставі оспорюваних містобудівних умов також підлягає задоволенню оскільки заявлена в межах даного публічно- правового спору. Видані містобудівні умови і обмеження є підставою для розробки проектної документації на будівництво, а тому відсутність діючих містобудівних умов унеможливлює виготовлення та затвердження проектної документації, відповідної законодавству та будівельним нормам.
Відтак, встановлення таких заходів забезпечення адміністративного позову як зупинення містобудівних умов, до вирішення судом спору у даній справі має відповідати предмету позову, намір про подання якого зазначено заявницею у заяві про забезпечення позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Разом з тим невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявниці, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову у цій частині, можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль оскільки Містобудівні умови є основними умовами, яких слід дотримуватись при розробці та затверджені проектної документації на підставі якої буде проводитись будівництво.
Водночас, заява про забезпечення позову в частині заборони проводити підготовчі та будівельні роботи з будівництва багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_2 Кавказька, 32-б не підлягає задоволенню, оскільки заявлена передчасно. Заявником не надано доказів що підготовчі чи інші роботи які вказані в заяві дійсно пов`язані з спорудженням визначеного містобудівними умовами об`єкта.
Суд звертає увагу заявниці на те, що частиною другою статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Відтак, неподання заявниками відповідного позову у строк, визначений статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини восьмої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) про забезпечення позову задовольнити частково.
Зупинити дію містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва багатофункціонального комплексу з готелем, житловими приміщеннями та діловим центром (Містобудівні умови), виданих Рівненській обласній раді в особі Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради, затверджених наказом управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 01.10.2019 року № 149/М.
В іншій частині заяви - відмовити.
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) у десятиденний строк повідомити суд про подання відповідної позовної заяви, намір про подання якої зазначено заявницею у заяві про забезпечення позову.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню згідно з частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Махаринець Д.Є.