Справа № 826/17668/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Собківа Я.М.

за участю секретаря: Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року

у справі № 826/17668/18 (розглянуту за правилами спрощеного позовного провадження)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача Державної фіскальної служби України,

про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, у якому просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1560//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №20 від 23 жовтня 2017 року;

2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1553//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №21 від 23 жовтня 2017 року;

3) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1547//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №22 від 23 жовтня 2017 року;

4) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1552//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №24 від 23 жовтня 2017 року;

5) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1557//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №26 від 26 жовтня 2017 року;

6) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1559//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №27 від 26 жовтня 2017 року;

7) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1554//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №28 від 26 жовтня 2017 року;

8) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1551//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №29 від 26 жовтня 2017 року;

9) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1558//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №30 від 26 жовтня 2017 року;

10) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1555//2 від 02 травня 2018 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної №32 від 30 жовтня 2017 року;

11) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №20 від 23 жовтня 2017 року;

12) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №21 від 23 жовтня 2017 року;

13) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №22 від 23 жовтня 2017 року;

14) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №24 від 23 жовтня 2017 року;

15) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №226 від 26 жовтня 2017 року;

16) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №27 від 26 жовтня 2017 року;

17) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №28 від 26 жовтня 2017 року;

18) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №29 від 26 жовтня 2017 року;

19) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №30 від 26 жовтня 2017 року;

20) зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №32 від 30 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що жодних законних підстав для зупинення реєстрації податкових накладних, а в подальшому, для відмови в їх реєстрації у контролюючого органу не було. Стверджує, що позивачем надало до контролюючого органу пояснення, і копії документів, якими підтверджуються реальність здійснення операцій по відмовленим податковим накладним. При цьому, в оскаржуваних рішеннях не зазначено яких саме документів не вистачає чи яку іншу інформацію необхідно надати.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 направлено засобами телекомунікаційного зв`язку до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 23 жовтня 2017 року №20, №21, № 22,№ 24, від 26 жовтня 2017 року № 26, № 27, № 28, №29, № 30 та від 30 жовтня 2017 року № 32, виписані для покупця ПрАТ "ЄВРОКАР".

Згідно з квитанціями від 17 листопада 2017 року вказані податкові накладні прийняті, однак реєстрація зупинена у зв`язку із тим, що "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:49.41.1. Пропонує надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" п. п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу".

Рішеннями комісії Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 05.04.2018 №633031/ , року №633032/, №633028/, №633030/, №633029/, №633037/, №633034/, №633033/, №633036/, №633035/ відмовлено у реєстрації податкових накладних від 23 жовтня 2017 року №20, №21, № 22,№ 24, від 26 жовтня 2017 року № 26, № 27, № 28, №29, № 30 та від 30 жовтня 2017 року № 32.

В подальшому, за наслідками розгляду скарг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 20 квітня 2018 року на рішення від 05 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкових накладних, Комісією з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби прийнято рішення від 02 травня 2018 року №1560//2, №1553//2, №1547//2, №1552//2, №1557//2, №1559//2, №1554//2, №1551//2, №1558//2 та №1555//2 якими скарги позивача залишено без задоволення, а рішення - без змін, з підстав "Відсутні копії документів, що підтверджують факт придбання, виготовлення, вирощування або переробки ТМЦ / чи можливість надання послуг, виконання робіт; відсутні копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи надано не в повному обсязі".

Не погоджуючись із вказаними рішенням відповідача від 02 травня 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушено права. Зокрема, судом вказано, що спірні рішення прийнято Державною фіскальною службою України про результати розгляду скарг не породжують для позивача жодних правових наслідків, натомість самі рішення про відмову у реєстрації податкових накладних позивачем не оскаржено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України (тут і далі у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У разі коли платником податку після реєстрації податкової накладної виявлено помилковість виписки такої накладної або інші недоліки, законодавцем передбачено певний алгоритм дій для платників податків, направлених на усунення розбіжностей в податковому обліку платника у такому випадку.

Відповідно до пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей: скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим; якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі по тексту Порядок), згідно з пунктом 1 якого розгляд скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - скарга) здійснюється комісією ДФС з питань розгляду скарг, яка є постійно діючим колегіальним органом ДФС, за участю уповноваженої особи Мінфіну.

Згідно з пунктом 13 Порядку за результатами розгляду скарги комісія з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін; залишає скаргу без розгляду.

Відповідно до вимог пункту 15, 17 Порядку рішення комісії з питань розгляду скарг надсилається на адресу, зазначену платником податку у скарзі, а у разі її відсутності - на податкову адресу платника податку у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу. Рішення комісії з питань розгляду скарг не підлягає подальшому адміністративному оскарженню та може бути оскаржене в судовому порядку.

При цьому, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З аналізу наведених норм вбачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Як вбачається із змісту заявленого позову, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 оскаржено рішення Комісії з питань розгляду скарг, якими прийнято рішення про залишення скарг позивача без задоволення та рішень відповідача без змін від 02 травня 2018 року №№1560//2, 1553//2, 1547//2, 1552//2, 1557//2, 1559//2, 1554//2, 1551//2, 1558//2, 1555//2 , які не містять приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) в розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно не порушують прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних від 05.04.2018 №633031/ , року №633032/, №633028/, №633030/, №633029/, №633037/, №633034/, №633033/, №633036/, №633035/ позивачем не оскаржуються.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу апелянта, що оскаржувані ним у даному позові рішення від 02 травня 2018 року №№1560//2, 1553//2, 1547//2, 1552//2, 1557//2, 1559//2, 1554//2, 1551//2, 1558//2, 1555//2 не є рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних, а є рішеннями прийнятими за результатами розгляду скарг позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про скасування оскаржуваних рішень Комісії з питань розгляду скарг ДФС України є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.Б. Парінов

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.