Справа № 520/8230/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р.Справа № 520/8230/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Єгупенко В.В.) від 23.10.2019 року (повний текст рішення складено 23.10.2019 року) по справі № 520/8230/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ВО Укрспецкомплект, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив скасувати наказ №5715 від 13.08.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуваний наказ ГУ ДФС у Харківській області є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки жодною нормою Податкового кодексу України (далі - ПК України) не дозволено перенесення строків проведення перевірки. При цьому, вказаним наказом фактично змінено період та строки проведення планової перевірки з 2018 року на 2019 рік, проте жодних змін до плану-графіку проведення перевірок не вносилось, а копія вказаного наказу підприємству в визначений строк не направлялась.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано наказ начальника Головного управління ДФС у Харківській області № 5715 від 13.08.2019.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, Головним управлінням ДПС у Харківській області, як правонаступником Головного управління ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про протиправність оскаржуваного наказу. Зазначив, що оскаржуваний наказ про проведення перевірки прийнятий у відповідності до приписів ПК України, оскільки будь-яких заборон щодо внесення змін до власних рішень, оформлених наказом контролюючого органу нормами чинного податкового законодавства України не встановлено, як і не передбачено видання нового наказу за результатами судового оскарження наказів про проведення перевірки.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2020 року проведено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області, на правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 27.11.2018 Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято наказ №8894 Про проведення документальної планової перевірки ТОВ ВО Укрспецкомплект з 10.12.2018 року тривалістю 10 робочих днів.

Позивач, не погоджуючись із вказаним наказом, оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року по справі №520/11228/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року, відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

13.08.2019 Головним управлінням ДФС у Харківській області було видано наказ №5715, яким внесено зміни до наказу ГУ ДФС від 27.11.2018 №8894, а саме, розпорядчу частину наказу викладено в такій редакції: Провести документальну планову перевірку ТОВ Во Укрспецкомплект (код за , за адресою: просп. Московський, 199 Б, м.Харків) з 16 серпня 2019 року тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2016 по 30.09.2018 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Не погоджуючись із правомірністю вказаного наказу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ відповідача є протиправним, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, серед іншого, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Згідно п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, проведення документальних планових перевірок є правом відповідача, як податкового органу.

Згідно п.77.4 ст. 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як встановлено під час розгляду справи, наказ від 27.11.2018 №8894 Про проведення документальної планової перевірки ТОВ ВО Укрспецкомплект контролюючим органом реалізовано не було.

При цьому, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що зміну дати початку проведення перевірки законодавчо не врегульовано, проте це не означає, що контролюючий орган позбавлений такого права і що таке перенесення неможливе.

Таким чином, наявність рішення контролюючого органу про призначення документальної планової виїзної перевірки, прийнятого на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, зумовлює необхідність його реалізації у спосіб, не заборонений законом.

Повноваження контролюючого органі щодо зміни (перенесення) дати початку проведення перевірки у разі встановлення обставин, які унеможливлюють проведення перевірки у визначений наказом строк, є дискреційними повноваженнями контролюючого органу.

При цьому, за платником податків зберігається право перевірки дотримання контролюючим органом положень статті 81 ПК України, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.03.2019 року по справі №820/2777/18.

Так, згідно положень пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення останнього до плану-графіка перевірок та видача наказу про її проведення, а також вручення такому платнику податків посадовою особою контролюючого органу, зазначеною в направленні на проведення перевірки, наказу та направлення на її проведення, які в свою чергу повинні відповідати вимогам встановленим ПК України.

В свою чергу, відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не було надано доказів пред`явлення або надіслання позивачу у встановлений ПК України строк наказу №5715 від 13.08.2019 року. Крім того, відповідачем не надано доказів повідомлення про перевірку за 10 днів до її проведення відповідно до положень статті 77.4 ПК України.

Також, як встановлено під час розгляду справи, оскаржуваним наказом від 13.08.2019 року позивач вніс зміни до наказу від 27.11.2018 року №8894, який був прийнятий на підставі плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік. Тобто, податковим органом фактично змінено період проведення планової виїзної перевірки з 2018 року (як передбачалось планом-графіком) на 2019 рік.

Між тим нормами ПК України не передбачено можливості зміни періоду проведення планової виїзної документальної перевірки, в тому числі шляхом прийняття наказу про внесення змін до наказу, яким призначено проведення такої перевірки.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 01.08.2018 року у справі №817/519/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу, що підстави для відступлення від правової позиції Верховного Суду судом не встановлені, а сторонами не повідомлені.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 р. №524, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2015 р. за № 751/27196, затверджений Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі Порядок №524), який розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до п. 3 Порядку №524, проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Проекти коригування планів-графіків у разі здійснення такого коригування формуються територіальними органами ДФС не пізніше 03 числа кожного місяця поточного року, починаючи з другого місяця поточного року, засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи "Управління документами" плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

Відповідно до п. 5 Порядку №524, план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС. Належну якість формування плану-графіка та його коригування забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, право визначати перелік платників податків, які повинні бути включені до графіку перевірок та підлягають такій, має саме територіальний податковий орган, проте після чого такий план-графік підлягає обов`язковому затвердженню вищестоящим органом і є обов`язковим до виконання.

Разом з тим, відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не було надано доказів на підтвердження факту включення товариства до плану-графіку щодо проведення перевірки ТОВ ВО Укрспецкомплект у 2019 році.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надали жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваного наказу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності оскаржуваного наказу критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнятий не на підставі ПК України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, беручи до уваги висновки і мотиви з яких скасовано рішення, які згідно ч. 5 ст. 353 КАС України є обов`язковими при новому розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року по справі №520/8230/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.П. Бенедик
Судді М.І. Гуцал Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 14.02.2020 року