Справа № 300/2430/19
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

300/2430/19

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. справа № 300/2430/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка П.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГР-АНД і КО" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГР-АНД і КО" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні перевірки відповідача щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки виявлено порушення вимог законодавства, за наслідками яких створюється реальна загроза життю та здоров’ю людей. З метою усунення порушень та забезпечення безпеки життю та здоров’ю людей, позивач просить суд застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) мотелю «Гранд» Товариства з обмеженою відповідальністю «ГР-АНД і КО», що знаходиться з адресою: вул. Галицька, 36 Б, м. Рогатин, Рогатинський район, Івано-Франківська область шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання пов’язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 19.12.2019 (а.с. 38-39). Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що порушення, які слугують підставою для вжиття заходів реагування усунуті, а саме: будівлю доукомплектовано первинними засобами пожежогасіння; здійснення технічний огляд всіх наявних первинних засобів; дерев’яні конструкції будівлі оброблено вогнетривким розчином; об’єкт забезпечений пожежним щитом та необхідним інвентарем; заведено журнал ведення обліку вогнегасників; будівля захищена від прямого попадання блискавки, змонтовано громовідвід; є в наявності Акти перевірки щодо токсичності продуктів горіння; кладове приміщення під сходовою кліткою очищене від продуктів горіння; люк виходу на горище оброблено металом та вогнетривким засобом; особою відповідальною за протипожежний стан пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки; будівля мотелю забезпечена адресним вказівником та освітленням в темну пору доби; укладено договір про технічне обслуговування та ремонт автоматичної установки пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу; приміщення облаштовано відповідними знаками безпеки. Вказані обставини підтверджено належним чином завіреними фотокопіями.

23.12.2019 позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 57-59), позивач зазначив, що у відзиві відповідачем вказано на те, що частина порушень, які слугували підставою звернення з позовом продовжують існувати, а мотиви на які посилається відповідач не обґрунтовані, тому є всі підстави для задоволення позову.

Відповідачем 20.01.2020 подано письмова пояснення в яких вказано, що позовні вимоги ТОВ «ГР-АНД і КО» не визнаються, вказані в Акті порушення в повному обсязі усунуті. Вказав, що обраний позивачем захід реагування не в повній мірі відповідає критеріям пропорційності, так як обгрунтування застосуванню повного зупинення та заборони експлуатації будівель мотелю «Гранд» позивачем не наведено і належними доказами не доведено, що з урахуванням встановленого факту наявності порушень, установлених законодавством вимог пожежної безпеки, які усунені відповідачем самостійно, не дає підстав для висновку, що саме у такий спосіб буде досягнуто справедливого балансу між публічними інтересами та інтересами відповідача (а.с. 66-72).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

На підставі наказу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області "Про проведення планових перевірок" від 23.08.2019 за № 264 (а.с. 12), графіку здійснення заходів державного нагляду (а.с. 13-16), посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) (а.с. 17), працівниками відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС в Івано-Франківській області у період з 09.10.2019 по 15.10.2019 проведено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки мотелю «Гранд» ТзОВ «ГР-АНД і КО», за адресою: вул. Галицька, 36 Б, м. Рогатин, Івано-Франківська область.

За результатами проведеної позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання суб’єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки було встановлено ряд порушень, які висвітлені та зафіксовані в акті за № 25 від 15.10.2019 (а.с. 18-26). В ході здійснення перевірки виявлено порушення вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, а саме:

1. Приміщення мотелю не дозабезпечено первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками) згідно вимог (п. 3.6 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014р. № 1417 (далі - Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417));

2. Не проведено технічне обслуговування наявних первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників) (п. 3.17, розділ V Наказ МВС № 1417 від 30.12.2014 р.);

3. Дерев’яні конструкції горища не оброблено вогнетривким розчином (п. 2.5 розділу III Наказ МВС від 30.12.2014 р. № 1417);

4. Об’єкт не забезпечено пожежним щитом з необхідним протипожежним інвентарем (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2x2 м. - 1 шт., гаки - 3 шт., лопати - 2 шт., ломи - 2 шт., сокири - 2 шт,) (п. 3.11. розділу V Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);

5. Об’єкт не захищено від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (п. 1.21 розділу IV Наказ МВС від 30.12.2014 р. № 1417);

6. На шляхах евакуації знаходиться килимове покриття, яке не закріплено до підлоги, а також відсутні акти перевірки щодо токсичності продуктів горіння (п. 2.28 розділу III Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);

7. На шляхах евакуації під сходовою кліткою знаходиться кладове приміщення, туалет та паливна (п. 2.37 розділу III Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);

8. Вихід на горище не виконано через протипожежний люк (п. 2.3 розділу III Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);

9. Посадовими особами не пройдено навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки (п. 16 розділу II Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);

10. Будівля не забезпечена адресними вказівниками (назва вулиці, номер будинку) освітлюваними в темний час доби (п. 2.22 розділу III Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417);

11. Не виведено на пульт централізованого спостереження наявну автоматичну пожежну сигналізацію (п. 1.2 розділу V Наказ МВС від 30.12.2014 р. № 1417; п. 5.8 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»);

12. Приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки (п. 8 розділу II Наказ МВС від 30.12.2014р. №1417).

Як вбачається з позовної заяви, наявність вказаних порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки стали підставою для звернення позивача з даним позовом.

За результатами перевірки, головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС в Івано-Франківській області винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 15.10.2019 за № 9, яким вимагалось вжити заходи по усуненню порушень виявлених перевіркою (а.с. 27-28).

Представник відповідача в поданому відзиві та поясненнях вказав, що виявлені порушення зафіксовані в акті перевірки усунені, що підтверджено фотокопіями (а.с. 40-55, 73-85).

Крім того, 28.01.2020 представником відповідача направлено суду копію Акта за № 42 від 27.01.2020, який складений за результатами планового заходу державного нагляду щодо дотримання суб’єктом господарювання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки мотелю ТзОВ «ГР-АНД і КО», в якому зафіксовано виявлені порушення, а саме: будівля не захищена від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (на даний час укладено договір на виготовлення проектно-технічної документації) (п. 1.21 розділу IV Наказ МВС від 30.12.2014 р. № 1417) (а.с. 87-104).

Досліджуючи докази відповідача щодо усунення виявлених порушень зафіксованих в акті перевірки від за № 25 від 15.10.2019 (а.с. 18-26) суд приходить до висновку, що частина порушень відповідачем усунута.

Однак, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факт виконання порушень щодо захищення будівлі від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (на даний час укладено договір на виготовлення проектно-технічної документації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа (частина 4 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

Частиною 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Згідно статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

У відповідності до статті 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до Указу Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013 "Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій", Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Основними завданнями ДСНС України є: реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Таким чином, УДСНС в Івано-Франківській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки визначені статтею 68 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до якої посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України однією із підстав для звернення в такому випадку до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Згідно з частиною 2 цієї статті Кодексу повне або часткове зупинення об`єктів і надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення об`єктів і надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Частиною 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України визначено, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Суд зазначає, що в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров'ю людей слід пов'язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Враховуючи те, що заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.

Згідно положень пункту 2 частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Системно аналізуючи положення частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та статей 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, суд також приходить до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров'ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров'ю людей створюють такі порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають небезпечні чинники (пункт 32 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Враховуючи аналіз наведених норм права, суд зазначає, що орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд. Такі заходи реагування до суб`єкта господарювання не застосовуються у разі виконання в повному обсязі припису.

Суд звертає увагу, що у даному випадку виявлені позивачем порушення установлених законодавством вимог пожежної безпеки, які зазначені в акті позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання суб’єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за № 42 від 27.01.2020 (а.с. 89-103), що стосуються не захищення будівлі мотелю «Гранд» від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів відповідно до вимог п. 1.21. глави 1 розділу IV "Правила пожежної безпеки в Україні", які створюють небезпеку завдання шкоди життю та здоров'ю людей.

Суд звертає увагу відповідача на те, що товариство не позбавлена можливості відновлення господарської діяльності у разі усунення ним недоліків у повному обсязі, виявлених управлінням ДСНС, які створюють загрозу життю та здоров’ю людей, та повідомлення про таке усунення останнього.

Стосовно посилання відповідача на порушення принципу пропорційності при застосуванні заходів реагування з виявленими порушеннями, то суд вважає таке є необгрунтованим з огляду на наступне.

Вимогами ч. 2 ст. 68, ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, ч. 7 ст. Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачається застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень виключно за наявності порушень правил пожежної безпеки, які створюють загрозу для життя і здоров`я людей.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання статті 1 Першого протоколу спирається на “справедливу рівновагу (баланс)” між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі “Спорронг і Льоннрот проти Швеції”).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов'язкового досягнення “соціальної справедливості” у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обгрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. “Справедливого балансу” не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе “індивідуальний і надмірний тягар” (рішення в справі “Трегубенко проти України”).

Тобто порушення статті 1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014 в справі “East/West Alliance Limited” проти України”).

У пошуках “справедливої рівноваги” Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питання (як і в питаннях наявності “суспільного інтересу”) також визнає за державою достатньо широку “сферу розсуду”, за винятком випадків, коли такий “розсуд” не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справі “Спорронг і Льоннрот проти Швеції”, рішення від 22.01.2009 в справі “Булвес проти Болгарії”).

Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації приміщень слід застосувати судом з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров'ю людей.

Таким чином, можливі обмеження відповідача в здійсненні ним основної діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров'я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов'язком держави. Застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які об'єктивно створюють загрозу життю та здоров'ю людей, та можуть бути усунуті.

З огляду на вищевикладене, та на те, що відсутність пристроїв блискавкозахисту загрожує пожежній безпеці об'єкта, а пряме попадання блискавки по будівлі або вторинні її прояви загрожують виникненню пожежі внаслідок миттєвого нагрівання матеріалів та конструкцій, що в свою чергу створить загрозу життю та/або здоров'ю людей, суд дійшов висновку, що у відношенні до відповідача необхідно застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) мотелю «Гранд» Товариства з обмеженою відповідальністю «ГР-АНД і КО» за адресою: вул. Галицька, 36 б, м. Рогатин, Рогатинський район, Івано-Франківська область шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов’язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) мотелю "Гранд" Товариства з обмеженою відповідальністю «ГР-АНД і КО» за адресою: вул. Галицька, 36 б, м. Рогатин, Рогатинський район, Івано-Франківська область шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов’язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Грицюк П.П.