Справа № 640/3008/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 лютого 2020 року м. Київ № 640/3008/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

1. Визнати в діях держави, відповідальної перед людиною за свою діяльність - КМ України повну бездіяльність і безвідповідальність, безправ`я і беззаконня, повну зневагу до людини - до прав і свобод людини, дискримінацію права в Україні - протиправною відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 24, ст. 25, ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 32, ст. 33, п. 1, 2, 6, 8 ч. 1 ст. 67, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 175, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 4 ст. 382 КК України, щодо особи поважного віку - інваліда І групи, залежного від держави - КМ України доведеного до межі крайності та не усуненням загрози для життя, проявив дискримінацію прав інваліда в Україні протиправними - ганебними діями в сфері професійної, посадової службової діяльності.

2. Зобов`язати приписом судового рішення іменем України державу - КМ України, його діючі і керуючі органи виконавчої влади України здійснити перерахунок згідно діючого - керуючого законодавства України, а саме: з 2011 р. по день виплати застосувати мінімальний розмір пенсії на день виплати та по щоквартально, по щорічно на невиплачену з вини держави одноразову допомогу до 5 травня 3 % річних, що входять до грошового зобов`язання незалежно від рішення суду, та є конституційною гарантією права на загальну суму боргу з 2011 р. по день виплати нарахувати передбачену Законом пеню в розмірі 120 % річних від найвищої облікової ставки Нацбанку України на день сплати загального боргу. Рішенням суду встановити строк повернення боргу до одного місяця. Рішення суду поставити на контроль виконання. Рішенням суду зобов`язати відповідача з дня, наступного в разі не виконання рішення суду, нараховувати по щоденно пеню в розмірі 120 % річних від найвищої облікової ставки Нацбанку України та 3 % річних по день повної сплати боргу з вини держави (застосувати постанову Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 та зміни № 9 від 24.10.2003).

3. Зобов`язати державу з 2011 року довічно виплачувати одноразову допомогу до 5 травня виключно не менше, ніж 10 мінімальних пенсій за віком на день виплати. Рішенням суду іменем України.

4. Відповідно до положень Конституції України, зокрема ст.ст. 32, 56, 62, ст.ст. 22, 23, 201, 269-283, 297, 1163-1167, 1170, 1173-1175 ЦК України, постанови Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001, рішень ЄСПЛ щодо України та діючого - керуючого законодавства України, присудити:

- зобов`язати державу - КМ України виплатити позивачеві матеріально-моральну шкоду в розмірі 2000 євро, як установив Євросуд для України, в строк до одного місяця без будь-яких обмежень права за протиправні дії; принижену честь і гідність; безправ`я та беззаконня; загрозу життю, не усунення її, за біль і страждання, нанесені благам природного існування інваліду І групи. Виплата моральної шкоди - це конституційний обов`язок держави - КМ України, обов`язком якого є забезпечити право за змістом ст. 440-1 ЦК України та інших норм законодавства.

5. В разі відмови від виконання зобов`язання високих договірних сторін, встановлених Конвенцією з прав людини 1950 р. (ЗУ № 475/ВР від 17.07.1997) та діючим-керуючим Основоположним законодавством України. Вимагаю рішенням іменем України відповідно до вище перечислених ст.ст. кримінального правопорушення зобов`язати ВР України, Президента України, ГП України, ДБР України, АКБ України, СБ України, Раду НБО України розслідувати факти протиправних - злочинних дій КМ України - центрального виконавчого органу влади, його посадових і службових осіб у сфері професійної діяльності, та стягнути моральну шкоду за матеріалами вказаної справи 1000000,00 грн за злочини проти прав інваліда І групи в Україні - дискримінацією права і т.д.

Пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Поряд з цим, статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача містять ознаки заяви про злочин з боку органів державної влади та не можуть бути вирішені в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що сама лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції.

Також, суд звертає увагу, що в одній з позовних вимог позивач просить суд зобов`язати ВР України, Президента України, ГП України, ДБР України, АКБ України, СБ України, Раду НБО України розслідувати факти протиправних - злочинних дій КМ України - центрального виконавчого органу влади, його посадових і службових осіб у сфері професійної діяльності, та стягнути моральну шкоду за матеріалами вказаної справи 1000000,00 грн за злочини проти прав інваліда І групи в Україні - дискримінацією права і т.д.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Поряд з цим, частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Таким чином, до виключної підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції віднесено справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України.

Згідно з частиною шостою статті 21 та частиною четвертою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, а у суду в даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 21, 169, 172, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко