Справа № 620/3765/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Чернігів Справа № 620/3765/19

Чернігівський окружний адміністративний суді:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Кручка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Менської міської ради Менського району Чернігівської області до Локнистенської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Менська міська рада Менського району Чернігівської області (далі також Менська міськрада, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Локнистенської сільської ради Менського району (далі також Локнистенська сільрада, відповідач), в якому остаточно просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не укладення з Менською міськрадою адміністративного договору про надання міжбюджетного трансферту на суму 149392,59 грн., що становить вартість перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.12.2019;

- зобов`язати відповідача укласти з Менською міською радою Менського району Чернігівської області адміністративний договір про надання міжбюджетного трансферту на суму 149392,59 грн, що становить вартість перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Свої вимоги мотивує тим, що оскільки Територіальний центр забезпечує перебування у стаціонарі та надання послуг громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є мешканці с. Локнисте Менського району Чернігівської області, то відповідно до ст. 86 Бюджетного кодексу України Локнистенська сільрада зобов`язана проводити видатки на функціонування бюджетних установ та реалізацію заходів, які забезпечують надання публічних послуг для громадян, які є мешканцями с. Локнисте. Водночас жодних дій для укладення адміністративного договору про надання субвенції з сільського бюджету місцевому бюджету на забезпечення співфінансування стаціонарного догляду вказаних громадян відповідач не вчиняє, що свідчить про його бездіяльність. За таких обставин позивач просить задовольнити позов у спосіб, визначений у позові.

Ухвалою судді від 19.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача відзив в установлений судом строк не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з обставин, викладених в позовній заяві, та уточненій позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що 26.03.2019 на двадцять першій сесії сьомого скликання розглядалось спірне питання, однак відповідне рішення не прийнято.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Менської міськради десятої сесії сьомого скликання від 17.01.2018 створено Комунальну установу ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради (далі-Територіальний центр) (а.с. 20). Відповідно до затвердженого Положення вказана установа утворюється для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування. Комунальна установа є бюджетною установою (а.с. 23-25).

Відповідно до актів обстежень матеріально побутових умов проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.9,14,17) та довідок про склад сім`ї ( а.с.10,15,18) комісія прийшла до висновку про необхідність направлення зазначених громадян на стаціонарне відділення територіального центру УПСЗН.

01.02.2018 до Менської міськради від громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшли заяви про прийняття останніх на обслуговування до Територіального центру (а.с. 13,16,19).

28.02.2018 надано дозвіл на тимчасове проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується протоколом засідання комісії з розгляду заяв щодо оформлення на обслуговування № 1 (а.с. 28-29).

Вартість отриманих послуг громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які проживають у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасово проживання і зареєстровані за межами ОТГ (с. Локнисте), становить 149392,59 грн, що підтверджується розрахунками наданими позивачем (а.с. 38,50).

19.06.2019 позивачем до Локнистенської сільради направлено претензію щодо відшкодування вартості перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.05.2019 (а.с. 34).

07.08.2019 листом за № 1726/04-09 позивач звернувся до відповідача, в якому просив повідомити про результати розгляду претензії від 19.06.2019, та просив повідомити про прийняті рішення щодо відшкодування витрат на утримання громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також щодо фінансування на їх подальше утримання ( а.с.35).

19.11.2019 позивачем відповідачу надіслано лист № 2487/04-04 щодо укладення договору про надання міжбюджетного трансферту та надано примірники договору для їх підписання (а.с.36,37).

Однак вказаний договір відповідачем не підписаний, у зв`язку з наведеним, Менська міськрада звернулась зо суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Пунктом 16 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень; б) для делегування публічно-владних управлінських функцій; в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом; г) замість видання індивідуального акта; ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Із наведеного вбачається, що необхідними ознаками адміністративного договору є суб`єктність, тобто за участю суб`єкта владних повноважень та предметність права й обов`язки учасників договору випливають з управлінських функцій. З огляду на проаналізовані ознаки адміністративного договору суд зазначає, що від укладення такого договору його сторони відмовитись не можуть, а його умови визначаються законодавством, укладення такого договору відбувається на підставі закону для задоволення публічних інтересів, правовий режим цього договору містить адміністративно -правові елементи, що виходять за рамки приватного права.

Відповідно до статті 2 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Як встановлено частиною першою статті 10 Закону №280/97 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 25 Закону №280/97 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону №280/97 органи місцевого самоврядування з урахуванням місцевих умов і особливостей можуть перерозподіляти між собою на підставі договорів окремі повноваження та власні бюджетні кошти.

У свою чергу статтею 2 Бюджетного Кодексу України встановлено, що міжбюджетні трансферти - кошти, які безоплатно і безповоротно передаються з одного бюджету до іншого (пункт 32); субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції (пункт 48).

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов`язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов`язання одне одного, а також за бюджетні зобов`язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Пунктом 2 частини першої статті 86 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки першої групи здійснюються з бюджетів сіл, їх об`єднань, селищ, міст та бюджетів об`єднаних територіальних громад.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Передача коштів між місцевими бюджетами здійснюється на підставі рішень відповідних місцевих рад, прийнятих кожною із сторін, і укладання договору (частина третя статті 93 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 93 Бюджетного кодексу України якщо на території міста (республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення), району, відповідної об`єднаної територіальної громади недостатньо бюджетних установ, інших суб`єктів господарювання комунальної власності, які забезпечують надання публічних послуг, визначених пунктом 2 частини першої статті 86 цього Кодексу, в обсязі, визначеному фінансовими нормативами бюджетної забезпеченості, обрахований обсяг видатків на здійснення цих послуг враховуються при визначенні міжбюджетного трансферту бюджету, з якого утримуються бюджетні установи, що надають публічні послуги.

Отже, аналізуючи вказані норми слід зробити висновок, що на виконання делегованих повноважень у сфері соціального захисту населення Локнистенська сільська рада зобов`язана проводити видатки на функціонування бюджетних установ та реалізацію заходів, які забезпечують надання основних публічних послуг для громадян, на підставі рішень відповідних місцевих рад, прийнятих кожною із сторін, і укладання договору.

Однак таке рішення відповідачем не прийнято, тобто вбачається бездіяльність Локнистенської сільської ради щодо не вирішення спірного питання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що спонукання відповідача до укладення спірного договору не є належним способом захисту порушеного права позивача у даній справі, оскільки в силу прямої вказівки Бюджетного кодексу України передумовою укладенню договору є прийняття рішень відповідних місцевих рад.

Тому в задоволенні позовних вимог у спосіб, встановлений у прохальній частині позову, слід відмовити.

Водночас відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи встановлення судом факту бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про надання міжбюджетного трансферту на суму 149392,59 грн., що становить вартість перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, суд вважає вийти за межі позовних вимог визнавши таку бездіяльність протиправною.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

А тому, суд вважає за необхідне визначити спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом зобов`язання Локнистенську сільську раду Менського району Чернігівської області повторно розглянути питання щодо надання міжбюджетного трансферту на суму 149392,59 грн, що становить вартість перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не відшкодовуються.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позивних вимог частково.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області щодо неприйняття рішення про надання міжбюджетного трансферту на суму 149392,59 грн, що становить вартість перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Зобов`язати Локнистенську сільську раду Менського району Чернігівської області повторно розглянути питання щодо надання міжбюджетного трансферту на суму 149392,59 грн, що становить вартість перебування громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в стаціонарі Комунальної установи ''Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)'' Менської міської ради за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Менська міська рада Менського району Чернігівської області, вул. Титаренка Сергія, буд.7, м. Мена, Менський район, Чернігівська область,15600, .

Відповідач: Локнистенська сільська рада, вул. Центральна, 2, с. Локнисте, Менський район, Чернігівська область,15660, .

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2020 року.

Суддя І.І. Соломко