Справа № 460/3993/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2020 року м. Рівне №460/3993/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 вказаного закону з дати звернення до органу пенсійного фонду з відповідною заявою - 16.08.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілої 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживала і проживає в смт.Клесів Сарненського району Рівненської області. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач відмовляв у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з непідтвердженням документами факту постійного проживання та постійної роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення.

Ухвалою суду від 28.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

29.01.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається з урахуванням періодів проживання або роботи на території радіоактивного забруднення. Подані позивачем документи в їх сукупності такого факту не підтверджують, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку. Рішення Сарненського районного суду Рівненської області, яким встановлено факт постійної роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 02.01.1985 по 30.04.1993, не містить жодних зобов`язань щодо вчинення управлінням певних дій.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 20 грудня 1993 року (а.с.14).

З 21.08.1984 по даний час ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована в смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, територія якого віднесена до третьої зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18.04.2018 №3003 (а.с.15).

Позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Заяву прийнято відповідачем 16.08.2018 та зареєстровано за №1907 (а.с.23).

Листом від 11.02.2019 №04-29 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки первинними документами не підтверджено факт постійного проживання та факт постійної роботи станом на 01.01.1993 - три роки у зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.24).

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.05.2019 у справі №572/1125/19, яке набрало законної сили 18.06.2019, встановлено факт постійної роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення з 02.01.1985 по 30.04.1993 поваром 4 розряду столової №5 Воєнторгу №43 розташованої в смт.Клесів Сарненського району Рівненської області (а.а.с.25-26).

26.06.2019 ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії (а.с.27).

Рішенням від 01.07.2019 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки первинними документами не підтверджено факт постійного проживання заявника у зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.29).

Листом від 22.08.2019 №393604-29 повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки первинними документами не підтверджено факт постійного проживання та факт постійної роботи станом на 01.01.1993 - три роки у зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.30).

На звернення позивача на Урядову "гарячу" лінію щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 19.09.2019 №КУ-9617480 повідомило позивача про те, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на зниження пенсійного віку мають особи, які станом на 01.01.1993 постійно проживали або постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.05.2019 у справі №572/1125/19 встановлено факт постійної роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення з 02.01.1985 по 30.04.1993, однак не зобов`язано орган пенсійного фонду призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Таким чином, управлінням правомірно винесено рішення від 01.07.2019 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку (а.а.с.31-32).

На повторне звернення позивача на Урядову "гарячу" лінію щодо відмови у призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 24.10.2019 №КУ-9617480/2 надало відповідь, у якій зазначило, що детальні роз`яснення із зазначених у зверненні питань були надіслані листом від 19.09.2019 №КУ-9617480 (а.с.33).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно із ст.49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з п.13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закону №796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Спір між позивачем і відповідачем у даній справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення та відповідно її права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання - смт.Клесів, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим 09.01.1996 Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.12).

Згідно з довідкою Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 20.02.2019 №1391 позивач постійно проживає та зареєстрована у цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_1 , у період з 21.08.1984 по 21.07.2015; по АДРЕСА_2 - з 21.07.2015 по даний час. Підставою для видачі довідки є: будинкова книга на житловий будинок по АДРЕСА_1 та картки прописки на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.16).

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 02.01.1985 по 30.04.1993 працювала в столовій №5 Воєнторгу №43 поваром 4 розряду, з 03.05.1993 по 23.11.1998 в 472 - Клесівському комбінаті нерудних копалин "Діорит" (а.а.с.17-19).

Довідкою Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 20.02.2019 №1393 підтверджується, що 472 КНК "Діорит" знаходився на території смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, яка віднесена до третьої зони гарантованого добровільного відселення (а.с.22).

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.05.2019 у справі №572/1125/19 встановлено факт постійної роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення з 02.01.1985 по 30.04.1993 (а.а.с. 25-26).

Згідно з ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сиди, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" смт.Клесів Сарненського району Рівненської області віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Отже, період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст.55 Закону №796-ХІІ.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст.65 Закону №796-XII).

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17, і враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом частини 3 статті 55 Закону №796-ХІІ, призначення та виплата пенсій категоріям осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

У силу вимог ст.26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Відтак, враховуючи вимоги Закону №796-ХІІ та Закону №1058-ІV позивач набуде право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку в 54 роки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (16.08.2018) вона досягла віку 52 роки 8 місяців 28 днів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки необхідного віку для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку позивач досягла 19.11.2019, то право виходу на пенсію зі зменшення пенсійного віку вона набула 20.11.2019.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII правові висновки Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладені обставини, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог ст.55 Закону №796-ХІІ, з дня набуття нею права виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи положення ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 384,20грн, сплачений згідно з квитанцією від 24.12.2019 (а.с.39).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 20 листопада 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму судового збору у розмірі 384,20грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 29 січня 2020 року.

Суддя Дудар О.М.