Справа № 140/2360/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2360/19 пров. № 857/12433/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Волдінер Ф.А., м. Луцьк) у справі № 140/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України у Волинській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність в нездійсненні оформлення та видачі довідки на постійне місце проживання на території України ОСОБА_1 . Зобов`язати оформити та видати довідку про постійне місце проживання на території України ОСОБА_1 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проживав на території України згідно посвідки на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 з терміном дії до 09.02.2019.

11.02.2019 позивач звернуся із заявою в УДМС у Волинській області про повернення посвідки тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 . В цей же день УДМС у Волинській області видало позивачу довідку про повернення державі посвідки на тимчасове проживання, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язаний виїхати з території України до 15.02.2019.

14.02.2019 позивач покинув територію України з аеропорту Бориспіль і в цей же день повернувся в Україну через КПП Доманово.

В лютому 2019 року позивач звертався за консультаціями з питань оформлення дозволу на імміграцію в Україну, щодо термінів законного перебування в Україні до Рожищенського районного відділу УДМС у Волинській області, де працівниками відділу було надано таку інформацію.

В травні 2019 року позивач звернувся до Рожищенського РВ УДМС у Волинській області для оформлення дозволу на імміграцію в Україну. Відповідно до наказу УДМС у Волинській області № 23 від 29.03.2019 оформлення документів про надання дозволу на імміграцію в Україну здійснюється за міжрайонним принципом. Тому, позивачу було роз`яснено про необхідність звернення за оформленням дозволу на імміграцію в Україну до Луцького РВ УДМС у Волинській області.

Згідно пояснень т.в.о. начальника Рожищенського районного відділу УДМС у Волинській області станом на 20.08.2019 до вказаного відділу з письмовим зверненням не звертався (а. с. 40-42).

Згідно пояснень начальника Луцького РВ УДМС у Волинській області в травні 2019 року за направленням Рожищенського РВ УДМС у Волинській області ОСОБА_1 до вказаного відділу з метою отримання консультації з питань оформлення дозволу на імміграцію в Україну. Під час усної консультації та попереднього розгляду наданих гр. ОСОБА_1 документів було здійснено перевірку законності перебування іноземця на момент розгляду документів згідно розрахунків міграційного калькулятора та виявлено перевищення терміну перебування в Україні гр. ОСОБА_1 . Тобто, на момент отримання консультації в Луцькому РВ УДМС України у Волинській області ОСОБА_1 вже перебував у статусі нелегального мігранта. Крім того було встановлено, що гр. ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання, строк дії якої на момент отримання консультації вже закінчився. Оскільки, у визначений чинним законодавством строк (не пізніше 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії) ОСОБА_1 не здійснив обмін зазначеної посвідки, вона визнається недійсною і підлягає вилученню.

Громадянину ОСОБА_1 було надано усні роз`яснення та повідомлено про необхідність виїхати за межі України та в`їхати через 90 днів для відкриття нового коридору з метою подальшого звернення з заявою щодо надання йому дозволу на імміграцію в Україну. Станом на 14.08.2019 з письмовими зверненнями до Луцького РВ УДМС України у Волинській області позивач не звертався (а. с. 43-44).

Відповідно до статей 9, 11 Закону України Про імміграцію, посвідка на постійне проживання видається іноземцям, які у встановленому законом порядку отримали дозвіл на імміграцію в Україну, або мають право на отримання цієї посвідки без надання дозволу на імміграцію в силу пункту 4 Прикінцевих положень Закону України Про імміграцію.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Закону України Про імміграцію зразок посвідки на постійне проживання, правила та порядок її оформлення і видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок № 321).

Згідно пункту 1 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території (пункти 2, 3 Порядку № 321).

Оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів (далі - Центр) (пункт 9 Порядку № 321).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Пунктом 32 Порядку № 321 встановлено перелік документів, які подаються для оформлення посвідки, зокрема: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 321 посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Порядком № 321 не передбачено подання заяви про видачу посвідки на постійне проживання засобами поштового зв`язку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано до матеріалів справи жодної копії заяви, адресованої Луцькому РВ УДМС у Волинській області, про видачу посвідки на постійне проживання, зі штампом установи або підписом посадової особи, які б засвідчили прийняття такої заяви.

Доводи апелянта щодо звертання та подавання документів позивачем відповідачу у травні 2019 року, нічим не підтверджені, оскільки копії відповідних заяв в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 5 Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.

Відповідно до статті 7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина перша статті 15 Закону).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки (частина третя статті 15 Закону).

Частиною четвертою статті 15 Закону визначено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно зі статті 20 Закону України Про звернення громадян звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Взявши до уваги викладені норми законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки судами не встановлено факту подачі позивачем заяви до Луцького РВ УДМС у Волинській області про видачу посвідки на постійне проживання, тому така заява не подавалась а Луцького РВ УДМС у Волинській області не виникало обов`язку її розгляду та надання відповіді у порядку та у строки, встановлені Законом України Про звернення громадян.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 308, ст. 310, ст. 311, 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 140/2360/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська