Справа № 200/6993/19-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 р. Справа№200/6993/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Донецькій області про визнання протиправними і скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС), у наступному - Головне управління ДПС України у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС), в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просить : - визнати протиправними і скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.04.2019 №Ф-192121-45, від 18.06.2019 № Ф-192121-45, від 12.07.2019 № Ф-192121-45, від 20.12.2019 № Ф-192121-45, від 16.01.2020 № Ф-192121-45; - зобов`язати ГУ ДПС здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків, шляхом погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску на суми, зазначені у вказаних вимогах про сплату боргу (недоїмки).

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначає, що вона має право на зайняття адвокатською діяльністю, зареєстрована як фізична особа-підприємець і є платником єдиного внеску (діяльність у сфері права). Позивач не погоджується зі спірними вимогами щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску, які їй виставлено як самозайнятій особі, оскільки особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску лише за умови, що така особа не є фізичною особою-підприємцем. Вважає, що адвокат може здійснювати свою діяльність саме як фізична особа-підприємець.

ГУ ДФС надало відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що порядок та умови взяття на облік у контролюючих органах фізичних осіб, які зареєстровані як фізична особа-підприємець і при цьому провадять незалежну професійну діяльність, регулюються ст. 65 Податковим кодексом України та Порядком обліку податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.11.2011 № 1588. Якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується в контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність і одночасно є фізичною особою-підприємцем, формує та подає до органів доходів і зборів окремі звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені і застосуванням штрафів.

Ухвалою суду від 04.06.2019 (суддя Толстолуцька М .М. ) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, поновлено строк звернення до адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Відповідно до витягу з протоколу з повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2019 року, справу передано судді Куденкову К.О. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Толстолуцької М .М .

Ухвалою суду від 20.09.2019 справу прийнято до провадження суддею Куденковим К.О.

Ухвалою суду від 20.09.2019 провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 09 січня 2020 року поновлено провадження у справі, замінено первинного відповідача - Головне управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС України у Донецькій області, витребувано у відповідача докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

Згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3010 від 10.09.2008 року.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) є фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності - діяльність у сфері права та знаходиться на обліку в ГУ ДПС (Покровсько-Добропільське управління), код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців серія АА № 532024 від 06.12.2012 і відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016 за № 839/28969.

У довідці форми № 4-ОПП від 29.03.2007 № 263 зазначено, що ОСОБА_1 взята на облік у Красноармійській об`єднаній ДПІ як фізична особа-підприємець з 29.03.2007 року.

Згідно зі свідоцтвом серія НОМЕР_3 від 29.05.2012 позивача зареєстровано платником єдиного податку з 01.01.2012, види господарської діяльності: 74.11.2 нотаріальна та інша діяльність, 74.11.1 адвокатська діяльність, 93.05.0 надання інших індивідуальних послуг.

Відповідно ідентифікаційних даних, наданих ГУ ДПС, ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, вид діяльності - діяльність у сфері права, ознака незалежної професійної діяльності - адвокат, дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності - 30.03.2018, назва категорії страхувальника - фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування - єдиний податок.

Позивач сплачувала єдиний соціальний внесок як фізична особа-підприємець, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0..1; № 0.0.988798261.1; № 0.0.964641144.1.

ГУ ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код органу: 39406028) знаходився за адресою: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, про що зазначено у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (безоплатний пошук).

ГУ ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код органу: 43142826) знаходиться за адресою: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд.59, про що зазначено у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (безоплатний пошук).

9 квітня 2019 року ГУ ДФС складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-192121-45, за якою позивач має сплатити 5269,13 грн боргу з єдиного внеску, у тому числі 4914,36 грн недоїмки, 332,06 грн штрафу і 22,71 грн пені. Вимога складена станом на 31.03.2019 на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

З наданого ГУ ДФС розрахунку до вказаної вимоги випливає, що до суми боргу включені застосований рішенням № від 01.10.2018 штраф (332,06 грн) і нарахована рішенням № від 24.09.2018 пеня (22,71 грн).

18 червня 2019 року ГУ ДФС складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-192121-45, за якою позивач має сплатити 7105,25 грн боргу з єдиного внеску. Вимога складена станом на 31.05.2019 на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

12 липня 2019 року ГУ ДФС складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-192121-45, за якою позивач має сплатити 6187,19 грн боргу з єдиного внеску. Вимога складена станом на 30.06.2019 на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

20 грудня 2019 року ГУ ДПС складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-192121-45, за якою позивач має сплатити 7105,25 грн боргу з єдиного внеску. Вимога складена станом на 30.11.2019 на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

16 січня 2020 року ГУ ДПС складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-192121-45, за якою позивач має сплатити 6187,19 грн боргу з єдиного внеску. Вимога складена станом на 31.12.2019 на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів

Оскаржувані вимоги складені щодо позивача без зазначення її статусу фізичної особи -підприємця.

У наданій відповідачем роздруківці з інтегрованої картки платника - позивача (як для фізичних осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність з єдиного внеску) код бюджетної класифікації 71040000 зазначено, що ОСОБА_1 має борг з єдиного внеску: у розмірі 5269,13 грн станом на 31.03.2019; у розмірі 7105,25 грн станом на 31.05.2019; у розмірі 6187,19 грн станом на 30.06.2019; у розмірі 7105,25 грн станом на 30.11.2019; у розмірі 6187,19 грн станом на 31.12.2019.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності формування ГУ ДПС вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску платнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 грудня 2014 року за № 1553/26330 (далі - Порядок № 1162), про що зазначено в пункті 2 розділу І цього Порядку.

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 4 (пункт 3 у редакції до внесення змін Наказом Міністерства фінансів № 436 від 21.10.2019) розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562 (далі -Положення № 10-1).

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464-VI (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905 (далі -Порядок № 435).

Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Сєрков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).

Суд зазначає, що фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом № 2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.

ГУ ДФС та ГУ ДВС не надано до суду доказів подання позивачем заяви про взяття її на облік як платника єдиного внеску, який провадить незалежну професійну діяльність. Також до суду не надано доказів подання позивачем звітності з єдиного внеску саме як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу VI Порядку № 1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Отже, самостійне встановлення позивачу, як фізичній особі-підприємцю, ознаки незалежної професійної діяльності до ІКП з КБК 71040000 не узгоджуються з нормами Порядку № 1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску.

При цьому, суд зазначає, що закріплене пунктом 4 розділу VI Порядку № 1162 право контролюючого органу брати на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви.

Крім того, системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом № 2464-VI як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Оскільки позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Суд вважає, що приписи пункту 16 розділу ІV Порядку № 435, яким передбачено обов`язок формування та подання звіту фізичною особою - підприємцем, з ознакою незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

При цьому, положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку № 435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізична особа - підприємець, з ознакою незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.

За наявного існуючого правового регулювання суд зазначає, що взяття та перебування на обліку платників єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом № 2464-VI не передбачено.

З наведеного висновується, що хоча процедура щодо обліку платників єдиного внеску й була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом, однак у частині визначення видів платників єдиного соціального внеску вона суперечить Закону № 2464-VI, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру, узгоджуються з принципом належного врядування, оскільки надано перевагу приписам нормативно-правового акта, нижчому за ієрархією від указаного Закону.

Існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання порушує принцип правової визначеності.

Також з огляду на положення пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України суд вказує на неможливість застосування до правовідносин щодо сплати єдиного внеску положень цього Кодексу.

При цьому, застосовними у цій справі є висновки Європейського суду з прав людини справа «Серков проти України» (цитовані у пункті 65 цієї постанови), оскільки принцип найбільш сприятливого тлумачення національного законодавства на користь платників податків так само може бути застосований до платників загальнообов`язкових внесків, у тому числі єдиного внеску.

Суд вважає, що відповідачем не наведено жодного обґрунтування необхідності застосування про позивача більш обтяжливого правового регулювання ніж те, на яке має законні сподівання ОСОБА_1 .

Зазначене відповідає висновкам Великої палати Верховного Суду, які наведені в постанові від 04.12.2019 у справі № 520/3939/19.

Також перевіряючи спірні вимоги згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 та п. 12 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Приписами абзацу третього ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Законом України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014, у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:

"9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Частиною першою ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Покровськ і м. Маріуполь Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинена Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Покровськ і м. Маріуполь Донецької області.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, позивач була платником єдиного внеску, визначений статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та який перебував на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2016, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але положення пп.8 п.4 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а зміни безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону - не були внесені.

Тобто, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» після набрання ними чинності стали невід`ємною складовою Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а сам пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вичерпав свою функцію. Аналогічний підхід застосовано Конституційним Судом України в ухвалі від 05.02.2008 у справі №2-1/2008.

Оскільки на момент прийняття спірних вимог п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI не був скасований та зміни до нього не були внесені, він продовжував свою дію.

Отже, у ГУ ДФС і ГУ ДПС були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу спірних вимог оскільки, позивач була звільнена від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 18.06.2019 у справі №826/9602/16.

Крім того Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18) дійшла висновку, що факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI, яка забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Указом Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях".

Проте на момент формування спірних вимог не оприлюднено Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Тому відсутні підстави вважати наявним чинний Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, на момент формування оскаржуваних вимог на спірні правовідносини розповсюджувалися приписи п. 9-4 розділу VIII Закону №2464-VI.

Враховуючі наведене, суд дійшов висновку про протиправність спірних вимог та наявність підстав для їх скасування, у тому числі вимоги від 09.04.2019 №Ф-192121-45, враховуючі наведені в постанові від 28.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18) висновки Верховного Суду щодо незастосування до таких платників єдиного внеску заходів впливу і стягнень.

Пунктом 1 підрозділу 1 розділу ІІ Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881, передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень, про що зазначено в п. 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Крім того, згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, про що зазначено в пп. 2 п. 2 розділу VIІ Інструкції № 449.

Суд погоджується з твердженням позивача про наявність у неї законного інтересу щодо правильного відображення в ІКП стану її розрахунків за зобов`язаннями з єдиного внеску, у тому числі оскільки на підставі цих відомостей до неї можуть застосовуватися передбачені законодавством заходи впливу і стягнення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ДПС здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків, шляхом зменшення заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму вимог про сплату боргу (недоїмки) від 18.06.2019 № Ф-192121-45, від 12.07.2019 № Ф-192121-45, від 20.12.2019 № Ф-192121-45, від 16.01.2020 № Ф-192121-45, а також частково на суму 4914,36 грн, зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 09.04.2019 №Ф-192121-45.

Зазначені у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 09.04.2019 №Ф-192121-45 суми 332,06 грн штрафу і 22,71 грн застосовані (нараховані) рішеннями № від 01.10.2018 штраф і № від 24.09.2018, правомірність яких не є предметом цієї справи, а тому у суду відсутні підстави для зобов`язання здійснити відповідні корегування в межах цієї справи. При цьому, позивач не позбавлена можливості оскаржити вказані рішення про застосування штрафу і нарахування пені у встановленому законом порядку.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до квитанції № 33 від 10.05.2019 позивачем сплачено 768,40 грн судового збору за подання позову.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 759,84 грн ((31499,24/31854,01)х768,40) понесених судових витрат (судового збору) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 371, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код органу: 43142826, знаходиться за адресою: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу № Ф-192121-45 від 9 квітня 2019 року.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу № Ф-192121-45 від 18 червня 2019 року.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу № Ф-192121-45 від 12 липня 2019 року.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу № Ф-192121-45 від 20 грудня 2019 року.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу № Ф-192121-45 від 16 січня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькі області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення суми боргу з єдиного внеску на суми, що зазначені у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 9 квітня 2019 року №Ф-192121-45 частково на суму 4914 (чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять) гривень 36 (тридцять шість) копійок, у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 18 червня 2019 року № Ф-192121-45 на суму 7105 (сім тисяч сто п`ять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок, у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 12 липня 2019 року № Ф-192121-45 на суму 6187 (шість тисяч сто вісімдесят сім) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок, у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 20 грудня 2019 року № Ф-192121-45 на суму 7105 (сім тисяч сто п`ять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок, у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 16 січня 2020 року № Ф-192121-45 на суму 6187 (шість тисяч сто вісімдесят сім) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області суму судових витрат у розмірі 759 (сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійок.

Повне рішення суду складено 12 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков