Справа № 300/94/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"13" лютого 2020 р. Справа № 300/94/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Верховинського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Верховинського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII та зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 дану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку шляхом надання (долучення) документа про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 24.01.2020 також роз`яснено позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

06.02.2020 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача від 03.02.2019, в якій вона зазначає, що не погоджується із висновками, викладеними в ухвалі суду від 24.01.2020 про залишення позовної заяви без руху щодо невідповідності позовної заяви вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, позивач вважає, що потрібно сплачувати судовий збір як за одну позовну вимогу.

Таким чином, суд констатує, що позивачем не здійснено доплату судового збору у розмірі 840,80 грн., та, як наслідок, не сплачено судовий збір у повному обсязі.

Суд, розглянувши вказану заяву позивача від 03.02.2020 та матеріали справи, зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано виключно Законом України «Про судовий збір», частиною 3 статті 6 якого чітко передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При цьому, Закон України «Про судовий збір» не містить положень щодо врахування судом при обчисленні розміру судового збору пов`язанності позовних вимог.

Тому посилання позивачем на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 є помилковим.

Згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, серед іншого, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Аналогічно, пунктами 3 і 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Тобто такі способи захисту як визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передбачені різними пунктами, та як наслідок, при їх заявленні в одному позові є різними позовними вимогами (способами захисту).

Як уже відмічено в ухвалі Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020, позивач просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII;

- зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII.

Так, вимога про визнання протиправною відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки та вимога про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII є самостійними позовними вимогами, так як за своїм змістом є різними шляхами (способами) захисту порушеного права, а також можуть бути заявлені окремо одна від одної.

При визнанні судом протиправними дій (відмови) відповідача, без заявлення позивачем вимоги до суду про зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, Верховинський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківської області не позбавлене права при повторному зверненні позивача, в тому числі із рішенням суду, видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки у формі книжечки.

Суд констатує, що якщо позивач, не вступаючи у правовідносини щодо можливої добровільної видачі паспорта позивачу після визнання протиправними дій (відмови) Верховинського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківської області в судовому порядку, а одночасно із вказаною позовною вимогою заявляє вимогу про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, то такі вимоги адміністративного позову мають різні предмети доказування, тобто є самостійними вимогами.

Також варто звернути увагу, що у межах однієї справи суд вправі розглядати кілька позовних вимог. Проте, такі вимоги мають бути пов`язаними (частина 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС)).

У свою чергу, заявлення у позові кількох пов`язаних вимог, для цілей сплати судового збору не може бути розцінено як заявлення однієї вимоги. У такому випадку Закон України «Про судовий збір», як зазначалося, чітко визначає, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач самостійно визначила такі вимоги у позовній заяві, відтак, виходячи із принципу диспозитивності адміністративного судочинства, суд вважає їх окремими позовними вимогами немайнового характеру.

Крім того, вимоги про визнання протиправною відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки не є передумовою для задоволення вимоги про зобов`язання видати позивачу паспорт у формі книжечки. Такі вимоги за своєю суттю мають самостійні підстави, предмет доказування та є самостійними способами захисту, хоч і пов`язані одним колом правовідносин.

Аналогічна правова позиція (щодо визначення кількості позовних вимог у спорах про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, де позивач є фізичною особою, а відповідач - територіальний орган Державної міграційної служби України) висвітлена в ухвалі Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №640/1353/19 (адміністративне провадження №К/9901/31433/19), а також в ухвалі Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №240/4052/19 (адміністративне провадження №К/9901/31159/19).

Таким чином, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 24.01.2020 судом не було допущено помилки у визначенні належного до сплати за подання даної позовної заяви судового збору у загальному розмірі 1 681,60 грн. Не зважаючи на це, у межах встановленого судом строку, позивач не надала доказів сплати судового збору у належному розмірі (його доплати з урахуванням вже сплаченої суми), а також не навела жодних об`єктивних обставин, які перешкоджали б їй сплатити такий збір.

Таким чином, позивачем не виконано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 24.01.2020, а тому даний позов слід повернути позивачеві з усіма доданими до нього матеріалами.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 169, 241-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховинського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кафарський В.В.