Справа № 200/971/20-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р. Справа№200/971/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Щербак Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача Онищенко І.В. посв. від 01.12.2010 року № 3681

від відповідача Ярова С. ОСОБА_1 довір. від 06.09.2019 року № 17/05-99-08-08

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Фізичної особи-

підприємця ОСОБА_2

до відповідача Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та

вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 52922 грн. 19 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням 42337 грн. 75 коп., за штрафними санкціями 10584 грн. 44 коп.;

- податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі 4410 грн. 18 коп., в т.ч. за основним платежем 3528 грн. 14 коп., за штрафними санкціями 882 грн. 04 коп.;

- податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про збільшення сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 459851 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 367881 грн., за штрафними санкціями 91970 грн.

- вимоги від 19.09.2019 року № Ф- про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 53858 грн. 17 коп.

Ухвалою від 22.01.2020 року позовні вимоги роз?єднані в самостійні провадження, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 52922 грн. 19 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням 42337 грн. 75 коп., за штрафними санкціями 10584 грн. 44 коп. виділені у самостійне провадження, справі присвоєний номер 200/971/20-а.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, рішення, які оскаржуються, винесені відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що позивачем не було допущено порушень податкового законодавства в частині неправомірного формування витрат в період, який перевірявся, оскільки, як вказує позивач, в розумінні норм ст. 177 Податкового кодексу України легкові та вантажні автомобілі відносяться до засобів подвійного призначення та витрати на утримання таких транспортних засобів відносяться до складу витрат суб?єкту господарювання.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що податкові повідомлення - рішення, яке оскаржується, винесене податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що під час перевірки податковим органом встановлений факт порушення фізичною особою-підприємцем вимог чинного законодавства, а саме, як зазначено в акті про результати перевірки, встановлене завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2017 рік на суму 1807847 грн. 74 коп. та за 2018 рік на суму 145387 грн. 83 коп., оскільки згідно статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, пов?язані з технічним обслуговуванням та ремонтом транспортних засобів, які предназначені для перевезення вантажів та інших транспортних засобів.

Враховуючи наведене, просить в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні доводи адміністративного позову підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, заслухавши представників сторін, суд з`ясував наступні обставини справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи підприємця, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (ІПН НОМЕР_1 ), місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як платник податків у Слов`янсько-Лиманському управлінні Державної податкової служби у Донецькій області (а.с. 14-15).

З 05.08.2019 року по 23.08.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складений акт від 02.09.2019 року № 6/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 (а.с. 16 - 63).

Під час перевірки податковим органом встановлені факти порушення ФОП ОСОБА_2 вимог чинного законодавства, зокрема:

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.10 статті 177, підпункту 296.1.2 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України: неведеня обліку доходів та витрат, для яких законами України встановлена обов`язкова форма обліку, у періоді з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року у книзі обліку доходів та витрат;

- підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижений чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 235209 грн. 68 коп., у тому числі за 2017 рік на суму 89821 грн. 85 коп., за 2018 рік на суму 145387 грн. 83 коп., в результаті чого донарахована сума податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, належного до сплати до бюджету на загальну суму 42337 грн. 75 коп., у тому числі за 2017 рік на суму 16167 грн. 94 коп., за 2018 рік на суму 26169 грн. 81 коп.;

- пунктів 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4, зареєстрованого в Мін`юсті України 30 січня 2015 року за № 111/26556, а саме, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2017 року, 4 квартал 2017 року, 3 квартал 2018 року включені недостовірні відомості про дохід, нарахований (виплачений) найманим працівникам та суми нарахованого (перерахованого) податку;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 1,2,3,4 квартали 2016 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2018 року не включені відомості про нараховані та виплачені доходи 20 фізичним особам - підприємцям за ознакою доходу 157 «дохід, виплачений само зайнятій особі»;

- підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, статті 18, абзацу 2 пункту 57.1. статті 57, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в періоді, що перевірявся ФОП ОСОБА_2 не сплачений (перерахованийо) до бюджету сума нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 24460 грн. 12 коп., у тому числі за серпень 2018 року в сумі 12230 грн. 06 коп. граничний термін сплати до 30.09.2018 року, та вересень 2018 року в сумі 12230 грн. 06 коп. граничний термін сплати до 30.10.2018 року;

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення рішення від 20.09.2019 року № про збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в загальній сумі 52922 грн. 19 коп., у тому числі за податковим зобов`язанням 42337 грн. 75 коп., за штрафними санкціями 10584 грн. 44 коп.

Як заначене в акті перевірки, під час перевірки правильності визначення вартості документально підтверджених витрат (на підставі банківських виписок про рух коштів, видаткових накладних, актів здачі прийняття робіт (надання послуг), рахунків, експрес накладних, чеків РРО, актів списання паливо мастильних матеріалів, запасних частин), пов`язаних з господарською діяльністю, відображених у додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018 роки, встановлено завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2017 рік на суму 1807847 грн. 74 коп. та за 2018 рік на суму 145387 грн. 83 коп.

При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 встановлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, включені витрати в загальній сумі 11853601 грн. 15 копн., у тому числі вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції 10827891 грн. 05 коп., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 407067 грн 91коп., інші витрати 618642 грн. 19 коп.

Згідно наданих самозайнятою особою ОСОБА_2 первинних документів (банківських виписок, книги обліку доходів та витрат, чеків РРО, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг), звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт) було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 до вартості придбаних товарно матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, включених до додатка Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, віднесені витрати, понесені у 1 кварталі 2017 року, коли діяльність здійснювалась на спрощеній системі оподаткування в сумі 1718025 грн. 89 коп. та витрати на придбання запчастин на орендовані вантажні автомобілі у сумі 89821 грн. 85 коп.

При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 встановлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, включені витрати в загальній сумі 12501430 грн. 23 коп., у тому числі вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції 9205283 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 794913 грн. 98 коп., інші витрати 2501233 грн. 25 коп.

При проведенні перевірки, згідно наданих самозайнятою особою ОСОБА_2 первинних документів (банківських виписок, книги обліку доходів та витрат, чеків РРО, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг), звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт) встановлено, що ФОП ОСОБА_2 до вартості придбаних товарно матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, включених до додатка Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, віднесені витрати на придбання запчастин на орендовані вантажні автомобілі в сумі 145387 грн. коп.

В ході проведення документальної планової перевірки встановлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 у порушення підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017,2018 роки занижений загальний оподатковуваний дохід та занижені витрати, пов`язані з господарською діяльністю, та не задекларовані загальний оподатковуваний дохід та витрати, пов`язані з господарською діяльністю, що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 235209 грн. 68 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 89821 грн. 85 коп., за 2018 рік на суму 145387 грн. 83 коп.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ним вимог Податкового кодексу України, тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсяі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1. Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України на платник податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Платників податку на доходи фізичних осіб, об?єкт оподаткування, ставки податку, порядок нарахування та сплати визначені Розділом IV Податкового кодексу України, статтею 162 якого встановлено, що платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат ;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Перелік основних засобів подвійного призначення визначений підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме - земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові та вантажні автомобілі, які не підлягають амортизації.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача. Напівпричіп за своєю конструкцією та обладнання призначений для перевезення вантажу.

Згідно ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Тобто, вантажні автомобілі, у тому числі сідельні тягачі та напівпричепи, які призначені для перевезення вантажів, відносяться до основних засобів подвійного призначення.

Оскільки вантажні автомобілі відносяться до основних засобів подвійного призначення, витрати на придбання та утримання яких в розумінні підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця, суд вважає правомірним висновок відповідача про заниження позивачем оподаткованого доходу.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані суду належні докази, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, про правомірність висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат буде розглянуте після рогляду по суті справи, провадження у яій відкрите до роз?єднання позовних вимог у самостій ні провадження.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 52922 грн. 19 коп., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 42337 грн. 75 коп., за штрафними санкціями в сумі 10584 грн. 44 коп. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У судовому засіданні 05.02.2020 року проголошена вступна та резолютивна частини рішення, повний текст рішення виготовлений 12.02.2020 року.

Суддя Т.В. Давиденко