Справа № 420/875/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/875/20
УХВАЛА

13 лютого 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про:

визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86058-51У виданої 06.11.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, вищевказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали позивачем.

Суд зазначає, що серед причин залишення позовної заяви ОСОБА_1 , зокрема, були:

- подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду;

- порушення п.2 ч.5 статті 160 КАС України, а саме не зазначення офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача;

- порушення п.5 ч.5 статті 160 КАС України, позивач виклав обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги та не зазначив доказів, що підтверджують викладені обставини;

- не надання до позовної заяви всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.4 ст.161 КАС України), а саме - у прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86058-51У винесеної 06.11.2019 року, проте до матеріалів позовної заяви додає копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86058-51У винесеної - 06.11.2018 року. Виконавче провадження також відкрито з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86058-51У винесеної - 06.11.2018 року;

- не вірне зазначення відповідача по справі та не чітко вказаний зміст позовних вимог. У прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 , звертає позовні вимоги до «Головного управління Державної податкової служби у Одеській області», хоча за кодом , згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться юридична особа з повною назвою «Головне управління ДПС в Одеській області».

В ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року зазначалося, що вищезазначені недоліки позовної заяви необхідно усунути шляхом надання до суду належним чином оформленого позову, відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України, його копій відповідно до кількості учасників справи, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з наданням доказів на підтвердження його поважності.

12 лютого 2020 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків (вх.№6281/20 від 12.02.2020р.) та заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (вх.№6283/20 від 12.02.2020р.).

Розглянувши вищевказані заяви, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, позивачем - не виконано та позовну заяву належить повернути відповідачеві у відповідності до п.1 ч.4 ст.169 та ч. 2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перш за все, суд наголошує, що усунути недоліки позовної заяви необхідно було, зокрема, шляхом надання до суду належним чином оформленого позову, відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України, його копій відповідно до кількості учасників справи, що ОСОБА_1 - не виконано.

Суд зазначає, що інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі.

Належним чином оформлений позов, який вважається поданим у день первинного - направляється сторонам та саме за поданим належним чином оформленим позовом, суд вирішує питання про відкриття провадження по справі.

Проте, ОСОБА_1 , було подано «заяву про усунення недоліків» лише зазначивши: «I.Моя електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1; ІI. До заяви мною подано окрему заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. III. Всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги додані до позовної заяви. IV. Конкретизую зміст позовних вимог із зазначенням відповідача по справі та змістом позовних вимог - «визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-86058-51У винесеної 06.11.2018 року…».

Крім того, щодо пропуску ОСОБА_1 , строку звернення до суду з позовною заявою та подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з наданням доказів на підтвердження його поважності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 оскаржується вимога Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-86058-51У від 06.11.2018 року, винесена щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 наведеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон №2464-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Дія зазначеного Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону №2464-VI ).

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуючи рішення (Вимогу) податкового органу, прийнятого у межах Закону №2464-VI, строк звернення до адміністративного суду визначений приписами пункту 56.18 статті 56, статті 102 ПК України не застосовується, на що також вказував Верховний Суд у постановах по справам №802/983/18-а від 31 січня 2019 року, та №0740/1050/18 від 17 липня 2019 року.

Разом з тим, положення абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок.

Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще й у суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному та/або судовому порядку.

При цьому, оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI.

Наведена правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові по справі №480/106/19 від 08.08.2019 року.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 , про існування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8605-51 У від 06.11.2018 року на суму 19829,84 гривень, останньому достеменно стало відомо з отриманої постанови про відкриття виконавчого провадження №60556821, яку згідно інформації відстеження поштового відправлення за трек-номером №583 отримано позивачем - 08 січня 2020 року.

Крім того, 15 січня 2020 року, позивач звернувся з запитом до Головного управління ДПС в Одеській області (вх.№4185/В/15-32) щодо наявності в нього заборгованості з Єдиного соціального внеску.

Листом №759/В/15-32-51-08-06 від 20 січня 2020 року, Головне управління ДПС в Одеській області підтвердило наявність заборгованості позивача зі сплати Єдиного соціального внеску та повідомило про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф-8605-51 У від 06.11.2018 року.

Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, ОСОБА_1 , правом адміністративного оскарження вимоги про сплату боргу - не скористався, а до суду звернувся з пропуском 10-ти денного строку встановленого законодавством.

ОСОБА_1 , звернувся з позовною заявою про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф-8605-51У від 06.11.2018 року, лише 05 лютого 2020 року.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду ОСОБА_1 , цитує норми законодавства щодо встановленого строку звернення до суду про оскарження податкової вимоги з погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначених судом, проте жодним чином не обґрунтовує пропуск 10 денного строку визначеного законодавством для звернення до суду, не наводить жодного аргументу для визнання причин пропуску строку звернення - поважними та не надає жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що судом не встановлено жодної підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та відповідно і його поновлення.

Суд звертає увагу, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дана правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові по справі №813/3950/17 від 25.10.2018 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, суд після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст.123 КАС України).

Крім того, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - належить повернути позивачеві.

Суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду у порядку, передбаченому законом.

Керуючись ст.ст.120-123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ), про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86058-51У виданої 06.11.2018 року - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду у порядку, передбаченому законом.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.