Справа № 127/1457/20
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/1457/20
Провадження № 2-а/127/40/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2020 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,
при секретарі Федоровій СМ., за участю позивача ОСОБА_1 представника відповідача Химича Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу № 2 роти БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Павлюка Євгенія Сергійовича про скасування постанови серії ДП 18 № 534277 від 09.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивував наступним.

Постановою серіїДП 18 № 534277 від 09.01.2020 року, у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП .

Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення останнього до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серіїДП 18 № 534277 від 09.01.2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримує в повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним в ньому та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена згідно чинного законодавства, у зв`язку з порушенням останнім ПДР України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серіїДП 18 № 534277 від 09.01.2020 року, 09.01.2020 року, близько 09год. 45 хв., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «RENAULT Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Вінниці по вул.. Соборна, 10А, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а також на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п. 2.4.а, 15.9и ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідальності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.77КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 35 вище вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до п. 2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 15.9 и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Крім того, в судовому засіданні досліджено відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушенняяким спростовано пояснення позивача надані в судовому засіданні та зазначені в позовній заяві. З даного відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «RENAULT Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Вінниці по вул.. Соборна, 10А, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а також на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Таким чином, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 122 та ч. 1 статті 126 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, останній знаходився при виконанні своїх службових обов`язків та оцінивши докази, виніс постанову.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено відповідачем.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3 Правил дорожнього руху).

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

Відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Суд звертає увагу позивача на те, що з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3 Правил дорожнього руху).

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що дії командира взводу № 2 роти БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Павлюка Євгенія Сергійовича щодо винесення постанови у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 є правомірними, а тому суддя дійшов висновку, що немає підстав визнавати дії відповідача незаконними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. 7, 122, 245, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира взводу № 2 роти БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Павлюка Євгенія Сергійовича про скасування постанови серії ДП 18 № 534277 від 09.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: