Справа № 184/2652/19
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/2652/19
Номер провадження 2-а/184/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника командира взводу третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сови Віталія Віталійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові посилається на те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме 18.12.2019 року о 09.27 годині по вул. Воскресенська, 22 в м. Дніпро він, керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.2, чим здійснив виїзд та рух проти напрямку потоку автомобілів, чим своїми діями порушив п. 33 ПДР України. Позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки своїми діями він не спричинив небезпеки дорожнього руху.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду письмове пояснення, в якому просить закрити справу з-за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що відповідачем під час накладення адміністративного стягнення на позивача не було враховано, що дорожній знак, який повинен забезпечувати інформування учасників дорожнього руху про виїзд на дорогу з одностороннім рухом, перед усіма боковими виїздами на неї, був установлений з лівого боку дороги і таким чином, що його не було видно, тому він об`єктивно не міг його бачити під час руху. Крім того, відповідачем не надано відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому було б зафіксовано, як позивач, рухаючись на транспортному засобі, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.7.2, також не надані ілюстративні фото таблиці, на яких було б зображено місце вчинення правопорушення, дорожні знаки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Посилається на те, що 18.12.2019 року винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255грн., в якій зазначено про те, що водій, керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC д/н НОМЕР_1 в м. Дніпро по вул.. Воскресенська, в районі будинку №22, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.28, чим здійснив виїзд та рух проти напрямку потоку автомобіля, чим порушив п.8.4 «г» Правил дорожнього руху. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вказав, що він дійсно виїхав на зустрічну, так як начебто не бачив дорожнього знаку, чим фактично підтвердив, що він порушив Правила дорожнього руху. Крім того, вважає, що позовна заява позивача не містить будь-якого обґрунтування, про що свідчить структура позову, яка складається із цитат норм КУпАП та КАС і висновку про не підтвердження відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення. Також в своїй позовній заяві позивач посилається лише на процесуальні недоліки з боку відповідача. Тобто, доводи позовної заяви мають виключно процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, ухваленої відповідачем.

Представник третьої особи - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, надав письмове пояснення, згідно якого просить розглянути справу без участі їх представника, в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 18.12.2019 року Заступником командира взводу третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сова Віталієм Віталійовичем винесено постанову по справі про адміністративне порушення серії ЕАк №1875052 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень. З вищевказаної постанови вбачається, що 18.12.2019 року о 09.27 годині по вул. Воскресенська, 22 в м. Дніпро ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.2, чим здійснив виїзд та рух проти напрямку потоку автомобілів, чим своїми діями порушив п. 33 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, 24.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Заступника командира взводу третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сови В.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Натомість, представник третьої особи безпідставно посилається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач під час руху порушив вимогу дорожнього знаку 5.7.28, чим порушив п. 8.4 «г» Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.8.4 «г» Правил дорожнього руху України наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

У відповідності до п. 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.21 Правил дорожнього руху, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Так, відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Положеннями п. 10.7.8 ДСТУ 4100-2014 визначено, що знаки 5.7.1 і 5.7.2 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом" потрібно застосовувати для позначення виїзду на проїзну частину дороги з однобічним рухом та встановлювати перед усіма боковими виїздами на неї.

Неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Такий висновок зробила колегія суддів Касаційного адміністративного суду ВС в постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 127/12081/17.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У свою чергу, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Необхідні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу та події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У свою чергу, відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

-розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно пояснень позивача, всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові про адміністративне правопорушення в графі 9 «до постанови додаються» нічого не зазначено, тобто, у постанові відсутні взагалі відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події, тоді як постанова ухвалена саме про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Стаття 283 КУпАП вказує на те, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, не надав відеозапис або фотофіксацію події чи ілюстративні фототаблиці. Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху може підтверджуватися у справі іншими об`єктивними доказами.

Правова позиція з даного приводу в аналогічній справі також висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2018 року (справа № 338/1/17).

Проте, як підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що можуть свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Тобто, доказів правопорушення до справи не додано.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Водночас, сам опис вчиненого правопорушення, який викладений у постанові, не є доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, як зазначила Колегія суддів Адміністративного суду ВС у постанові №357/10134/17від 23.10.2019р., відповідно до ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Верховний Суд зазначив, що в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР, що свідчить про недоведеність правомірності прийнятої постанови.

Крім того, оскаржувана постанова містить посилання на норми Правил дорожнього руху, в яких вказані значення дорожніх знаків та дорожньої розмітки, однак не містить будь-яких вимог Правил дорожнього руху, які порушив позивач.

Зазначений у постанові розділ 33 ПДР «Дорожні знаки» не містить ніяких вимог, а лише визначає види дорожніх знаків, проте не запроваджує і не скасовує певні обмеження в русі, тому в моїх діях відсутні порушення вимог розділу 33 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.290 КАСУ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач повинен довести, що позивач порушив п. 33 Правил дорожнього руху в частині того, що керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом». Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження відповідача та представника третьої особи, викладених письмово є припущенням. А тому заперечення вказаних осіб, викладені у відзиві та поясненнях є недоведеними та безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин постанову не можна визнати законною, так як у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.122 КУПАП.

Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд встановив відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.2, чим здійснив виїзд та рух проти напрямку потоку автомобілів, чим своїми діями порушив п. 33 ПДР України, тому відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суд закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 5, 6-8, 10, 19, 20, 25, 79, 242-246, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Заступника командира взводу третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сови Віталія Віталійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк №1875052 від 18.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП до штрафу в сумі 255 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено 11.02.2020р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш