Справа № 540/2665/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2665/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

10.12.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просять: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні позивачам пенсії за віком; призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), не нижче мінімальної пенсії, в розмірі прожиткового мінімуму передбаченого законом, з встановленням підвищення до пенсії в розмірі 108,00%, за відстрочку виходу на пенсію на строк 144 місяці з 18.10.2007 по 15.10.2019 та надбавки 10% за понаднормовий стаж 10 років на дату досягнення пенсійного віку, з проведенням перерахунків, індексації пенсії, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 20.06.2019 року; призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), не нижче мінімальної пенсії, в розмірі прожиткового мінімуму передбаченого законом, з встановленням підвищення до пенсії в розмірі 119,25%, за відстрочку виходу на пенсію на строк 159 місяці з 18.10.2007 по 15.10.2019 та надбавки 10% за понаднормовий стаж 10 років на дату досягнення пенсійного віку, з проведенням перерахунків, індексації пенсії, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 20.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 20.06.2019 року звернулися через свого представника до відповідача з заявами про призначання пенсії за віком. Проте, рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.08.2019 року № 2144/03-04 та № 2145/03-04 позивачам відмовлено в призначенні такої пенсії, оскільки відсутні відомості про реєстрацію позивачів на території України, не надано паспортів громадянина України, а надані паспорти громадян України для виїзду за кордон є не чинними внаслідок закінчення строку їх дії. Вказані рішення ГУ ПФУ в Херсонській області позивачами оскаржені до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду № 540/1827/19, в задоволені позовних відмовлено, так як паспорта громадян України для виїзду за кордон, строк дії яких закінчився 23.11.2009 року та 28.08.2008 року, не можуть бути документами, які підтверджують особу позивачів. 15.10.2019 року позивачі повторно звернулись до відповідача, згідно п. 3.1 Порядку 22-1 засобами поштового зв`язку, із заявою встановленого зразку про призначення пенсії за віком, підписи завірені нотаріально, до заяви додано копії необхідних документів,які посвідчують особу та громадянство, вік, місце проживання, ідентифікаційний номер, стаж роботи і заробітну плату, в тому числі, нотаріально завірені копії дійсних паспортів громадян України для виїзду за кордон, зі строком дії до 23.07.2029 року. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 25.11.2019 р. №№ 77, 77 позивачам повторно відмолено в призначені пенсії за віком, з підстав які викладені в рішенні по справі № 540/1827/19, а саме ненадання паспорта громадянина України та ненадання документів про місце проживання/реєстрації на території України. Позивачі вважають рішення відповідача від 25.11.2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача призначити і виплачувати позивачам пенсію за віком, з усіма надбавками та підвищеннями, як непрацюючим пенсіонерам, у відповідності з Законом № 1058-ІV,із перерахунком індексації та компенсації втрати доходів починаючи з 20.06.2019 року.

Ухвалою суду від 13.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Приписами частини третьої статті 263 КАС України визначено, що у даній категорії спорів заявами по суті справи є позов та відзив.

При цьому, відповідно до частин 5 та 8 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

24.12.2019 року до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі, на підставі статті 170 КАС України, мотивуючи тим, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 року по справі № 540/1827/19 відмовлено в задоволенні позову між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили. У строк, встановлений судом, відповідачем відзив на позовну заяву не надано.

Ухвалою від 06.02.2020 року Херсонським окружним адміністративним судом відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено, що 22.10.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повторно, звернулись із письмовими заявами про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надано: копію паспорту для виїзду за кордон на серії НОМЕР_1 , виданого 23.07.2019 р. (строк дії 23.07.2029р.), довідку про проходження військової служби від 03.04.2019 № 71, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання П № 585513, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідку про зняття з місця реєстрації у м. Сімферополі від 01.03.2019, довідку про заробітну плату від 11.02.2019 № 20, видану АТ "Зеленодольське підприємство "ЕРА" Республіка Татарстан, довідку про реорганізацію підприємства від 11.02.2019 року № 14/12, видану АТ "Зеленодольське підприємство "ЕРА" Республіка Татарстан, декларацію про відсутність громадянства Російської Федерації від 10.04.2019 року, довідку про належність до громадянства України від 12.03.2019 р. № 6164/19-530-зг-62, витяг з ЄДР від 23.04.2019 року, довідку про неотримання пенсії в Російській Федерації, трудову книжку, заяву про відкриття банківського рахунку.

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 надано: копію паспорту для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 23.07.2019 року (строк дії до 23.07.2029 р.), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку, диплом про навчання, довідку про стаж від 11.03.2019 № 012-155, видану "Севастопольським морським заводом ім. С. Орджонікідзе", довідки про заробітну плату від 04.04.2019 року № 380, № 381, № 382, № 383, № 384, видані "Севастопольським морським заводом ім. С. Орджонікідзе", декларацію про відсутність громадянства Російської Федерації від 10.04.2019 року, довідку про зняття з місця реєстрації у м. Сімферополі від 01.03.2019, довідку про належність до громадянства України від 12.03.2019 р. № 6164/19-530-зг-63, витяг з ЄДР від 23.04.2019 року, довідку про неотримання пенсії в Російській Федерації, заяву про відкриття банківського рахунку.

25.11.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області рішенням за № 77 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке обґрунтовано тим, що на дату звернення не надано паспорту громадянина України; при зверненні до територіального органу ПФУ не надано документ з відміткою про реєстрацію місця проживання.

25.11.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області рішенням за № 78, відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке обґрунтовано аналогічними підставами, зокрема, не надання паспорту громадянина України, не надання документу з відміткою про реєстрацію місця проживання.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, а свої права на пенсійне забезпечення порушеними, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного: статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 44 Закону 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581 (далі - постанова).

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя" визначено органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

У розділі ІІ Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з приписами 2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Згідно з пунктом 2.23.Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно 2.25 Порядку до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі ( пункт 4.2 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.7 Порядку).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, однією з підстав для відмови позивачам у призначення пенсії за віком є відсутність доказів щодо їх місця реєстрації (проживання) на території України.

Щодо вказаного доводу відповідача суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України має право на вільний вибір свого місця проживання, в тому числі й за кордоном зі збереженням всіх конституційних прав, в тому числі й право на соціальний захист, що включає право на забезпечення громадянина у старості.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (частина 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що рішення Європейського Суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику Європейського Суду з прав людини.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначено, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, у якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні у відповідний період, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україні. Тому, Європейський Суд з прав людини дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації з пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (п. 51 Рішення).

У пунктах 52-54 вказаного рішення Європейського Суду з прав людини зазначено, що органи влади не надали ніякого обґрунтування позбавлення заявника його пенсії лише через те, що він проживав за кордоном. Дійсно, ані рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року не вказує на те, що національні органи наводили відповідні причини для виправдання відмінності у ставленні, на яку заявник скаржився, ані Уряд під час провадження в Суді не навів жодних таких обґрунтувань. У цьому контексті Суд зазначає, що Уряд не посилався на міркування щодо міжнародного співробітництва з метою обґрунтування поводження з пенсіонерами, які проживають в Україні, в інший спосіб, ніж з тими, які проживають за кордоном. Наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі ст. 1 Першого Протоколу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до 7 жовтня 2009 року) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до 7 жовтня 2009 року) у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року, оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з дня набрання чинності рішенням № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачає обмеження прав громадян України на отримання пенсії у зв`язку з виїздом за кордон на постійне місце проживання, а висновки Конституційного Суду України однозначно вказують на неправомірність обмеження права громадян на отримання пенсії України у зв`язку з проживанням за межами території України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачі, проживаючи в Ізраїлі як громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України і пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Щодо доводу відповідача про ненадання позивачами паспорту громадянина України, суд зазначає, матеріалами справи підтверджується, що представником позивачів до заяви про призначення пенсії за віком додано нотаріально завірені копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданого 23.07.2019 року, строк дії якого до 23.07.2029 року, а також паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_2 , виданого 23.07.2019 року, строк дії якого до 23.07.2029 року.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, які підтверджують громадянство України є, серед іншого, паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 18 цього ж Закону громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до паспортів громадянина України для виїзду за кордон позивачі на час їх видачі були громадянами України. При цьому відповідачем під час прийняття оскаржених рішення не було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають за межами території України, вийшли з громадянства України за їх клопотанням.

З огляду на викладене, суд вважає не обґрунтованою відмову відповідача у призначенні позивачам пенсії за віком у зв`язку із ненаданням паспортів громадян України та відсутності документа з відміткою про реєстрацію, наявність реєстрації місця проживання.

Проте, суд зазначає, що відповідно до приписів п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу та вік.

Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини.

Відповідно до п. 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України за N 152 від 07.05.2014 р., паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі закінчення строку його дії.

Таким чином, паспорта громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданого 23.07.2019 року, строк дії якого до 23.07.2029 року, а також паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_2 , виданого 23.07.2019 року, строк дії якого до 23.07.2029 року, можуть вважатися документами, які посвідчують особу позивачів.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачами в прохальній частині позову обрано такий спосіб захисту порушеного права як визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні позивачам пенсії за віком та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), не нижче мінімальної пенсії, в розмірі прожиткового мінімуму передбаченого законом, з встановленням підвищення до пенсії в розмірі 108,00%, за відстрочку виходу на пенсію на строк 144 місяці з 18.10.2007 по 15.10.2019 та надбавки 10% за понаднормовий стаж 10 років на дату досягнення пенсійного віку, з проведенням перерахунків, індексації пенсії, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 20.06.2019 року; призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), не нижче мінімальної пенсії, в розмірі прожиткового мінімуму передбаченого законом, з встановленням підвищення до пенсії в розмірі 119,25%, за відстрочку виходу на пенсію на строк 159 місяці з 18.10.2007 по 15.10.2019 та надбавки 10% за понаднормовий стаж 10 років на дату досягнення пенсійного віку, з проведенням перерахунків, індексації пенсії, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 20.06.2019 року.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивачів, суд виходить із того, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.

Таким чином, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що права позивачів в частині нарахування та виплати пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, на час розгляду даної справи не порушені, оскільки нарахування пенсії не проведено, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні позивачам пенсії за віком № 77 від 25.11.2019 року, № 78 від 25.11.2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Судові витрати по справі розподілено згідно вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком № 77 від 25.11.2019 року.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком № 78 від 25.11.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_3 ) про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) розглянути заяву ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3, рнокпп НОМЕР_4 ) про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, сорок копійок), шляхом безспірного списання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_4, рнокпп НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, сорок копійок), шляхом безспірного списання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 112010200