Справа № П/320/392/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 лютого 2020 року м. Київ № П/320/392/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Головенко О.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та стягнення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській областіта просить суд (з урахуванням заяви від 12.02.2020):

визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо проведення перерахунку та виплати по виконанню постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 № 2-а-4017/11;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області заборгованість по виконанню постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 № 2-а-4017/11 в сумі 13 212,92 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 даний позов було залишено без руху, у зв"язку з його невідповідністю КАС України та запропоновано поивачу надати до суду документ про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. або документ, який підтверджуює підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, докази поважності пропуску строку звернення до суду, а також подати уточнену позовну заяву (два примірники), в якій необхідно уточнити склад учасників у справі та пункт другий прохальної частини позовної заяви, з урахуванням вказаних судом зауважень, копію паспорта громадянина України, докази про стан виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № 52999881.

12 лютого 2020 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків, відповідно до якої було замінено Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та змінено позовні вимоги, а саме позивач просить суд визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду україни у Київській області щодо проведення перерахунку та виплати по виконанню постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 № 2-а-4017/11 та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області заборгованість по виконанню постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 № 2-а-4017/11 в сумі 13 212,92 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом з урахуванням заяви, що надійшла на ухвалу суду щодо усунення недоліків позовної заяви, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 13.05.2013 постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а-4017/11 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2011 скасовано і винесено нове рішення, яким визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 пенсії не у відповідності з вимогами ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.05.2011 по 22.07.2011 неправомірними та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальних пенсії за віком, щомісячну грошову доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 23.05.2011 по 22.07.2011, з урахуванням вже виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено. Постанова набрала законної сили з моменту ухвалення і оскарженню не підлягала.

На виконання зазначеної постанови Вишгородським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2 «А»-4017/2011р.

15.08.2013 було відкрито виконавче провадження № 40145921 (відповідною постановою визначено ОСОБА_2 стороною виконавчого провадження - стягувачем). 15.10.2014 було винесено постанову № 40145921 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (повернений без виконання).

Після чого ОСОБА_2 було подано заяву від 16.11.2015 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області з проханням виконати вищезазначене рішення суду та перерахувати належні йому грошові кошти. Однак 23.11.2015 було винесено постанову № 49421399 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

11.01.2016 ОСОБА_2 подав заяву до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області з проханням прийняти виконавчий лист виданий Вишгородським районним судом Київської області № 2 «А»-4017/2011р та перерахувати суму заборгованості по вказаним в заяві реквізитам.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та його син та спадкоємець, ОСОБА_1 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з заявою, у якій просив замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні щодо виконання постанови суду у справі № 2-а-4017/11, його правонаступником ОСОБА_1 , у зв"язку з чим судом була прийнята ухвала у справі № 363/4963/17, щодо заміни сторони у виконавчому провадження, а саме стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

16.03.2018 Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було видано повідомлення про внесення рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, номер ЄДРВП № 52999881. За інформацією з цього реєстру сума боргу становить - 2 602,78 грн.

За підрахунками ж позивача зазначена сума боргу має становити 13 212,92 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до оскарження бездіяльності відповідача щодо невиконання судового рішення у справі № 2-а-4017/11.

Оцінюючі дані доводи позивача, суд вказує на наступне.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вище зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

З аналізу предмету спору у цій справі суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 № 2-а-4017/2011, яка прийнята за наслідком розгляду справи у Вишгородському районному суді Київської області.

Суд зауважує, що саме невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 № 2-а-4017/2011 зазначено позивачем в якості підстави поданого позову, у зв`язку з чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цих судових рішень.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності щодо не вчинення дій спрямованих на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, заявлені вимоги про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 16.12.2019 у справі № 336/1379/17-а.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням від 01.11.2018 у справі № 810/3975/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправними дії щодо нарахування суми боргу не у відповідності до постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а-4017/11 та стягнення коштів в сумі 10 610, 14 грн. вже було відмовлено Київським окружним адміністративним судом.

Вказане рішення набрало законної сили у відповідності до норм КАС України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що дана обставина, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення.

2.Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3.Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.