Справа № 949/1842/19
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №949/1842/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області капрала поліції Чуль Владислава Вадимовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області капрала поліції Чуль Владислава Вадимовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивачем в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 03 грудня 2019 року постановою серії ДП 18 №236374, його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає постанову незаконною, а дії інспектора протиправними, оскільки інспектор позбавив його можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений статтями 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також зазначає, що інспектором не були вжиті заходи щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а тому винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Від представника відповідача Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області - Моніч Т.М. на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову, оскільки винесена капралом поліції Чуль В.В. постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обгрунтованою, законною та відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, разом із відзивом на адресу суду було надіслано DVD-диск із відеозаписом із нагрудної відеокамери капрала поліції ОСОБА_2 та фотознімками із вимірювальної техніки "TrueCAM".

Відповідач поліцейський роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП капрал поліції Чуль В.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить такого висновку.

Судом встановлено, що 03 грудня 2019 року поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП капралом поліції Чуль В.В. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 №236374 в якій зазначено, що 03 грудня 2019 року, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, на автодорозі М07 Київ-Ковель-Ягодин 438 км., рухався зі швидкістю 90 км/год., при цьому порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 40 км/год., чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000698).

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 1 статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

У пункті 1 частини 1 статті 35 Закону "Про національну поліцію" визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В даному випадку порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме: порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України було зафіксовано постановою про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №236374 від 03 грудня 2019 року.

На підставі частини 1 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною 1 статті 122 цього Кодексу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція № 1395).

Пунктом 5 розділу IV Інструкції №1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції №1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху (частина 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що в свою чергу свідчить про дотримання відповідачем - поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП капралом поліції Чуль В.В., процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він не порушував Правила дорожнього руху України і крім того, позивач в позовній заяві оскаржує процедуру притягнення його до адімністративної відповідальності і не заперечує, що він перевищив встановлену в населеному пункті швидкість на 40 км/год.

Факт перевищення позивачем ОСОБА_1 швидкості руху повністю підтверджується відповідним фото та відеозаписом з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000698), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача ОСОБА_1 , що знаходиться на DVD-диску.

Крім того, твердження позивача про те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю спростосуються відеозаписом із нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 , що міститься на DVD-диску (відеозаписи № та №).

Також твердження позивача ОСОБА_1 про те, що поліцейським ОСОБА_2 було порушено процесуальний порядок розгляду справи, передбачений статтями 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не відповідають дійсності та повністю спростосуються відеозаписом із нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 , що міститься на DVD-диску (відеозапис № НОМЕР_1 ), згідно якого ОСОБА_1 в усній формі відмовився брати участь в розгляді справи.

Суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, тому позовні вимоги в частині скасування постанови є необґрунтованими та недоведеними. Таким чином поліцейським правомірно було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За вищевикладених обставин, суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №236374 від 03 грудня 2019 року, залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись, статтями 241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області капрала поліції Чуль Владислава Вадимовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03 жовтня 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до частини 1 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.