Справа № 826/20040/14
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2020 року

Київ

адміністративне провадження №К/9901/6595/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача – Васильєвої І.А.,

суддів – Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної фіскальної служби України

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015 (Головуючий суддя Гарник К.Ю., судді: Добрівська Н.А., Катющенко В.П.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 (Головуючий суддя Троян Н.М., судді: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.)

за позовом фізичної особи-підприємця Зєнцевої Анжеліки Анатоліївни

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року фізична особа-підприємець Зєнцева Анжеліка Анатоліївна (далі – позивач, Зєнцева А.А.) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі – відповідач, ДФС України), в якому просила суд визнати неправомірними дії (бездіяльність) Держаної фіскальної служби України щодо прийняття рішення від 26 листопада 2014 року № 3493/3/99-99-10-01-07-15; скасувати рішення Держаної фіскальної служби України від 26 листопада 2014 року № 3493/3/99-99-10-01-07-15.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Держаної фіскальної служби України щодо неналежного розгляду скарги фізичної особи-підприємця Зєнцевої Анжеліки Анатоліївни від 28 жовтня 2014 року та прийняття рішення по ній 26 листопада 2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувалися.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

06 листопада 2014 року рішенням Державної фіскальної служби України № 2929/3/99-99-10-01-03-14 продовжено строк розгляду первинної скарги по 26 листопада 2014 року (включно) та призначено розгляд скарги за участю скаржника на 27 листопада 2014 року о 10:00 год.

12 листопада 2014 року на адресу відповідача надійшла заява позивача щодо прийняття рішення (надання дозволу скаржнику) на ознайомлення з матеріалами розгляду скарги ГУ Міндоходів (ДФС) у м. Києві за первинною скаргою Зєнцевої А.А.

18 листопада 2014 року Рішенням Державної фіскальної служби України № 3250/3/99-99-10-01-03-14 за результатами розгляду заяви позивача повідомлено про можливість ознайомлення з матеріалами справи 27 листопада 2014 року о 10:00 год.

26 листопада 2014 року рішенням ДФС України від № 3493/3/99-99-10-02-07-05 скарга ФОП Зєнцевої А.А. від 28 жовтня 2014 року залишена без задоволення, а рішення про результати розгляду первинної скарги від 15 жовтня 2014 року № 2345/3/26-15-10-09-25 ГУ ДФС у м. Києві - без змін.

28 листопада 2014 року від ФОП Зєнцевої А.А. надійшла заява про прийняття ДФС України рішення щодо повторного призначення розгляду повторної скарги скаржника.

Однак, рішенням від 23 грудня 2014 року № 4363/3/99-99-10-01-07-15 ДФС України, розглянувши доповнення до повторної скарги позивача від 25 листопада 2014 року та від 27 листопада 2014 року щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02 вересня 2014 року № Ф-002851170, від 04 листопада 2014 року № Ф-1395-25, рішення про застосування штрафних санкцій від 02 вересня 2014 року № 002850170 ДПІ в Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві, рішення про результати розгляду первинної скарги від 15 жовтня 2014 року № 2345/3/26-15-10-09-25 ГУ Міндоходів у м. Києві, повідомлено, що на день подання скаржником доповнення до скарги до ДФС України, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04 листопада 2014 року № Ф-1395-25 ДПІ в Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві до ГУ ДФС у м. Києві не оскаржувалась, у зв'язку з чим доповнення до скарги не підлягає розгляду (рішення отримане позивачем 27 грудня 2014 року).

Суди попередніх інстанцій, з висновками яких погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з такого.

Розділом IV Порядку № 452 визначено, що орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Орган доходів і зборів при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржуються, і приймає одне з таких рішень: залишає вимогу або рішення, що оскаржуються, без змін, а скаргу - без задоволення; скасовує в певній частині вимогу або рішення, що оскаржуються, і не задовольняє скаргу в певній частині; скасовує в повному обсязі вимогу або рішення, що оскаржуються, і задовольняє скаргу; направляє скаргу на новий розгляд до відповідного територіального органу доходів і зборів; залишає скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VІ Порядку № 452 особа, яка подала скаргу на рішення органу доходів і зборів, має право, у тому числі, бути присутньою при розгляді скарги, про що зазначає у цій скарзі. Повідомлення органу доходів і зборів надсилається (вручається) скаржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто під підпис протягом 5 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, яке складається у письмовій формі, відповідним чином підписується та у випадках, передбачених законодавством, завіряється печаткою такого органу. У цьому повідомленні зазначаються підстави запрошення, дата і час, на який запрошується скаржник, а також місцезнаходження органу доходів і зборів, який розглядає таку скаргу.

Судами встановлено, що відповідач повідомив позивача про розгляд скарги 27.11.2014 о 10:00 год. При цьому рішення за результатами розгляду скарги прийняв 26.11.2014.

Відтак, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказаними діями відповідача порушено право позивача бути присутнім при розгляді повторної скарги.

Доводи податкового органу щодо того, що позивачем не надано документів на спростування висновків акта перевірки, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо встановленого факту порушення права. Крім того, судами попередніх інстанцій задоволено позовні вимоги в частині дій контролюючого органу щодо розгляду скарги та відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення від 26.11.2014 № 3493/З/99-99-10-01-07-15.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

І.А. Васильєва

Судді:

С.С. Пасічник

В.П. Юрченко