Справа № 540/597/19
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/597/19

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Кравець О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод» про відвід судді - доповідача Кравченка К.В. по справі № 540/597/19 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод», приватного акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» до Херсонської міської ради, за участю третьої особи Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру про визнання протиправним та нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні П`ятого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод», приватного акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» до Херсонської міської ради, за участю третьої особи Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру про визнання протиправним та нечинним рішення.

04.02.2020 року представник Приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод» В.І.Фінкевич надав заяву про відвід судді - доповідача Кравченка К.В.

У заяві про відвід, позивач посилається на той факт, що 03.02.2020 р. ПАТ «Херсонський НПЗ» звернулося до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Кравченко К.В. та зазначає , що подання ПАТ «Херсонський НПЗ» даної дисциплінарної скарги однозначно є тією обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді по відношенню до ПАТ «Херсонський НПЗ» при ухваленні рішення суддею Кравченко К.В..

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у задоволенні заяви представника приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод» визнано необґрунтованою та передано для визначення для вирішення питання про відвід судді - доповідача.

Заяву представника Приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод» про відвід судді - доповідача Кравченка К.В. направлено до канцелярії П`ятого апеляційного адміністративного суду для передачі іншому судді в порядку, передбаченому ст. 31 КАС України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 12.02.2020 року вирішення питання про відвід розподілено на суддю Кравця О.О.

Відповідно до вимог ч.3 ст.3 КАС України,згідно якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, заява про відвід підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст.40 КАС України в редакції. яка набрала чинності з 08.02.2020 року.

На підставі частини 8 статті 40 КАС Україні суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Дослідивши доводи та матеріали заяви представника позивача суддя зазначає наступне:

Дійсно, 03.02.2020 р. ПАТ «Херсонський НПЗ» звернулося до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 В. з підстав умисного або внаслідок недбалості порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальності сторін та свободи надання ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, безпідставного затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви , скарги чи справи протягом строку , встановленого законом ,зволікання із виготовленням вмотивованого судового рішення , невчасне надання суддею копії судового рішення для внесення її до Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 540/597/19, вказуючи, що суд 23.07.2019 року під головуванням судді Кравченка К.В. ухвалив відкрити апеляційне провадження у справі №540/597/19 , 07.08.2019 року суд закінчив підготовку до розгляду адміністративної справи і призначив розгляд справи на 11.09.2019р., з 11.09.2019 року судові засідання суддя відкладав 6 разів,останнє судове засідання відбулось 28.01.2020р., тобто більше ніж через 6 місяців з моменту відкриття апеляційного провадження,при цьому суд не виносив жодної ухвали про продовження строку розгляду справи, 27.11.2019р. залучив до участі у справі в якості третьої особи Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадарстр) в інтересах Відповідачів , 19.12.2019р.) суд без належного клопотання учасників справи, поза судовим відкритим засіданням за участю сторін у справі, діючи в інтересах Відповідачів, 19.12.2019 року виніс ухвалу про зобов`язання Держгеокадастру надати інформацію та документи (докази), надання яких покладається на Відповідачів,при цьому, знову ж таки жодних клопотань зі сторони Відповідачів до суду не поступало.

Згідно пп.4 ч.1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі Фей проти Австрії (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38 та див. рішення у справі Газета Україна-Центр проти України (заява № 16695/04), рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32),

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі Ферантелі та Сантанжело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться (див. рішення у справі Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі Кастілло Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Згідно п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 р. суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, у тому числі , коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У Основних принципах незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено: Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин.

Враховуючи роз`яснення , надані рішенням Ради суддів України від 04 березня 2019 року № 13 «Про внесення змін до рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34»,подання учасником судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється, як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376 Кримінального кодексу України.

Інші роз`яснення ,зазначені у рішенні Ради суддів України від 04 березня 2019 року № 13 не враховуються в цьому випадку , відповідно до пункту 6 частини восьмої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,згідно з яким Рада суддів України - здійснює контроль за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, Голови чи членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України чи його заступників; приймає рішення про врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності зазначених осіб (у разі якщо такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом), так як конфлікт може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, у поданій заяві наведена обставина може бути визнана частково обґрунтованою ,з огляду на те,що , навіть, зовнішні прояви можуть бути важливими , а правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться , бо саме від цього залежить довіра, яку в демократичному суспільстві суд повинен вселяти в громадськість.

В обох випадках, навіть, презюмуючи особисту безсторонність судді , поки не доведено протилежного, як у разі вирішення Вищою радою правосуддя питання щодо наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ,так й у разі відмови у притягненні до дисциплінарної відповідальності , із доведеністю факту тиску на суддю - вищезазначене може викликати у стороннього ,законослухняного та обізнаного спостерігача сумніви у безсторонності та неупередженості судді-доповідача Кравченка К.В., так як рішення прийняте під тиском і рішення прийняте із дисциплінарним правопорушенням - не можуть вважатись прийнятими із додержанням Конвенційних гарантій права на справедливий суд та вселяти в громадськість довіру до суду.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи, що мають значення для вирішення заяви, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, необхідність дотримання гарантій права на справедливий суд та зміцнення довіри громадськості до суду, суддя дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви представника позивача про відвід судді-доповідача Кравченка К.В.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 242, 311, 325, 328 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву представника Приватного акціонерного товариства «Херсонський нафтопереробний завод» про відвід судді - доповідача Кравченка К.В. задовольнити .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кравець О.О.