Справа № 240/175/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/175/20

категорія 111020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю: представника позивача Кінзерської Н.В.,

представника відповідача Пакляченка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" про застосування арешту коштів на рахунках,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить застосувати арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" з рахунків у банку, що обслуговують такого платника податків, з підстав та на виконання пп. 94.2.3 п. 94.2 та пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України. При цьому Головним управлінням ДПС у Житомирській області вказано, що 14.11.2019 посадовими особами на виконання наказу від 13.11.2019 № 517 здійснено виїзд до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика". Керівнику підприємства надано для ознайомлення направлення на перевірку та наказ № 517 від 13.11.2019 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки, про що зроблено запис в наказі та на направленнях. Проте у допуску до перевірки генеральний директор ТОВ " ДКП "Фармацевтична фабрика" відмовив, у зв`язку з відсутністю службових посвідчень у працівників ГУ ДПС у Житомирській області та ДПС України. 14.11.2019 о 17:45 В.о. начальника ГУ ДПС у Житомирські області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків. За наведених обставин, а також ураховуючи приписи пп. 94.2.3 п. 94.2 та пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, позивач стверджує про наявність підстав для застосування арешту коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" на рахунках у банку, що обслуговують такого платника податків.

Ухвалою суду від 10.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 240/175/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративним судом справи № 240/11714/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" про визнання протиправними дій посадових осіб при виконанні наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 13.11.2019 № 517 та скасування рішення в.о. начальника ГУ ДПС у Житомирській області про застосування адміністративного арешту та майна платника податків від 14.11.2019.

Представник позивача в судовому засіданні щодо зупинення провадження в справі на підставі обставин, указаних представником відповідача, заперечила.

Заслухавши думки учасників справи, вивчивши мотиви представника відповідача щодо зупинення провадження в справі з урахуванням матеріалів справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом положень частин 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 73 згаданого Кодексу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зауважує, що предметом судового розгляду в даній справі є застосування арешту коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" на рахунках у банку, що обслуговують такого платника податків, з підстав та на виконання пп. 94.2.3 п. 94.2 та пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України.

У справі № 240/11714/19, провадження в якій відкрито ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, предметом спору є дії посадових осіб при виконанні наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 13.11.2019 №517 та рішення в.о.начальника ГУ ДПС у Житомирській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.11.2019 №2.

Наказ Головного управління ДПС у Житомирській області від 13.11.2019 № 517 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ДКП "Фармацевтична фабрика" в справі № 240/11714/19 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" не оскаржується.

В контексті наведеного суд ураховує, що загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені у статті 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно із пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються за наявності однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Аналіз вищевказаних норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Непідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених Податковим кодексом України.

Отже, з метою правильного вирішення даного спору та встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" арешту коштів необхідно, в даному випадку, встановити наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення та проведення, та, відповідно, зробити висновок про наявність чи відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" підстав відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

За наведених обставин, а також ураховуючи відсутність в клопотанні представника відповідача про зупинення провадження в справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України обґрунтувань щодо преюдиційного значення судового рішення в справі № 240/11714/19 для розгляду цієї справи, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "ДКП "Фармацевтична фабрика" у задоволенні клопотання про зупинення провадження в даній справі.

Керуючись статтями 236, 243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду окремо не оскаржується, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2020 р.