Справа № 160/9742/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/9742/19
(суддя Голобутовський Р.З., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутлайф» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 160/9742/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутлайф» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутлайф» 07 жовтня 2019 року звернулось до суду з позовом до Київської митниці ДФС згідно з яким просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості № UA100030/2019/000122/2 від 01.10.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100030/2019/00431.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що декларантом надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, за основним методом, а вимоги митного органу щодо надання додаткових документів та застосування для визначення митної вартості товару інших методів є безпідставними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про ненаведення в оскарженому рішенні жодного аргументу щодо законності дій відповідача. Посилається на необхідність дослідження документів, у дотримання принципу офіційності, які ним не було надано відповідачу під час митного оформлення товару; витребування митницею документів які не дають можливості пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості; відсутність обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом. Ненадання судом можливості позивачу надати усні пояснення по справі. Відсутності в матеріалах справи митних декларацій, на підставі яких відповідачем було визначено митну вартість товару позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 23.09.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутлайф» (далі покупець) та фірмою Frupaks-Vernooij B.V (далі продавець) укладено Міжнародний договір поставки №230919 від 23.09.2019 р., за яким продавець продає, а покупець купує товар (фрукти та овочі) на умовах цього контракту по номенклатурі, кількості і цінам, вказаним в інвойсі, який є невід`ємною частиною цього контракту.

Згідно з п. 1.2 Договору умови поставки оговорюються та фіксуються в інвойсі згідно з правилами Інкотермс 2010.

Відповідно до п.2.1. - п. 2.4. Договору №230919 від 23.09.2019 р. загальна вартість контракту складається з сум інвойсів до цього контракту та орієнтовно складає 450000 дол. США. Загальна кількість поставляємого товару буде складати 500 тон.

Ціни на товар, вказані в інвойсі до цього контракту, включають в собі вартість тари, упаковки і маркування, навантаження на транспортний засіб.

Згідно з п. 3.1., п. 3.4., п. 3.6. Договору № №230919 від 23.09.2019 р. поставка товару здійснюється автомобільним чи морським транспортом на умовах, вказаних в кожному окремому інвойсі, які є додатком до цього контракту, у відповідності з правилами Інкотермс-2010.

Перехід права власності на товар переходить в момент навантаження товару зі складу продавця на транспорт для відправки покупцю. Датою оплати по цьому договору є дата надходження грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Відповідно до п.4.2., п.4.3., п.5.1. Договору товар поставляється продавцем і сплачується покупцем партіями на підставі передплати. Всі податки, мито та інші збори, у зв`язку з укладенням та виконанням цього контракту на митній території продавця, проводяться за рахунок продавця, а податки, мито та інші збори, у зв`язку з укладенням та виконанням цього контракту за межами митної території продавця, проводяться за рахунок покупця.

Товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем на підставі наступних документів: інвойсу, фітосанітарного сертифікату, міжнародної транспортної накладної (СМR), сертифікату походження на товар, інших документів у відповідності з вимогами законодавства країни продавця або покупця.

Згідно з Іnvoice №30.951 від 25.09.2019 р. фірмою Frupaks-Vernooij B.V. товариству «Фрутлайф» здійснено поставку партії груш - Pears Conference 55/65, class I., загальною вагою 19200 кг за 0,632 дол. США/кг та на загальну суму 12134,40 дол. США., на умовах FCA-Vleuten.

30.09.2019 року позивач звернувся до Київської міської митниці ДФС із електронною митною декларацією ІМ 40 ДЕ № UA100030/2019/410062 для здійснення митного оформлення товару:

1. «Груші свіжі, врожаю 2019 року Pears Conference 55/65, class I.», загальною вагою 19200 кг.

У графі 42 та 45 МД № UA100030/2019/410062 заявлена митна вартість товару визначена у розмірі 343230,44 грн, тобто 12134 дол. США та 0,63 доларів США за 1 кг.

Згідно з графою 43 МД № UA100030/2019/410062 декларантом визначено метод визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), передбачений ст.58 Митного кодексу України.

За митною декларацією ІМ 40 ДЕ № UA100030/2019/410062 товар імпортований на адресу позивача від відправника/експортера фірми Frupaks-Vernooij B.V. за Міжнародним договором поставки №230919 від 23.09.2019 р. на підставі Іnvoice №30.951 від 25.09.2019 р., автотранспортної накладної СМR AVR-2002 NL С19-078, довідки про транспортні витрати б/н від 27.09.2019 р., сертифікату Y20181715, договору про надання послуг з декларування та митного оформлення вантажів №01/09/19-ФЛ від 01.09.2019 року.

На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі МКУ) та за результатами розгляду поданих разом із МД ІМ 40 ДЕ № UA100030/2019/410062 від 30.09.2019 року митним органом було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Враховуючи виявлене та керуючись положеннями частин 2 та 3 статті 53 МКУ митним органом направлено декларанту електронне повідомлення, в якому пропонувалось надати наступні документи:

1) відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ заявку на перевезення;

2) відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ та наказу Міністерства фінансів України від 24.05.12 №599 рахунок-фактуру (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, і банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

3) для підтвердження витрат на транспортування не подано відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ та статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-ІV «Про транспортно-експедиторську діяльність» документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади;

4) відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

5) виписку з бухгалтерської документації;

6) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

7) каталоги, специфікації виробника товару, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

8) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову відповідно до статті 254 МКУ;

9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларантом на вимогу митного органу надано прайс-лист виробника; копію митної декларації країни відправлення (без перекладу); сертифікат міжнародної аудиторської компанії щодо наявності у продавця виробничих потужностей, банківський платіжний документ SWIFT. Також зазначено, що інших документів для підтвердження митної вартості надати не має можливості (а.с.41).

За результатом розгляду додатково наданих документів встановлено, що банківський платіжний документ SWIFT містить інформацію щодо інвойсу №30.952 від 27.09.2019 р., який не надано до митного оформлення; висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №2166 від 10.09.2019 р. проведено на підставі документів, які зазначені в графі 44 митної декларації та не містить висновку щодо ціни та аналізу кон`юнктури ринку ідентичних та аналогічних товарів.

З урахуванням викладеного, відповідачем зроблено висновок, що декларантом не виконано в повному обсязі вимоги щодо надання документів відповідно до частин 2 статті 53 МКУ та додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, декларантом не подано всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (витрати на навантаження, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування), декларантом не підтверджено складові митної вартості.

За наслідками проведеної консультації та відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів заявлена митна вартість товару за МД №UA100030/2019/410062 була скоригована, про що митним органом прийнято рішення № UA100030/2019/000122/2 від 01.10.2019 року про коригування митної вартості товару із застосуванням 2-г резервного методу визначення митної вартості товару, та визначена на рівні 1,2100 дол.США за кг.

У зв`язку з прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості №UA100030/2019/000122/2 від 01.10.2019 року позивачу оформлено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 01.10.2019 року №UA100030/2019/00431 (а.с. 24-25, 33-34).

Товар випущений у вільний обіг за ЕМД № UA100030/2019/410164 під гарантійні зобов`язання.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення та картки відмови відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення та картку відмови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом першої інстанції встановлено, та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів слугували наступні обставини, а саме:

1) відповідно до інвойсу від 25.09.2019 року №30.951 умови поставки товарів FCA-Vleuten (термін FCA «франко-перевізник» означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці, та якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження) - відповідно до пункту 6 частини 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, не додано витрати на навантаження;

2) декларантом не подано відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

3) декларантом не подано всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (витрати на навантаження, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування);

4) для підтвердження витрат на транспортування декларантом не подано відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ та відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 року №1955-ІV «Про транспортно-експедиторську діяльність» документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування - до митного оформлення подано довідку про транспортні витрати ТОВ «Альтаріс ЛТД» від 27.09.2019 року №б/н, тоді як перевізником відповідно до графи 16 СМR від 10.07.2019 року №0112745 є ФОП «Ценюх ОСОБА_1 ».

Отже, на думку відповідача, документи які надано до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступне.

Згідно з наявним матеріалах справи інвойсом Іnvoice №30.951 від 25.09.2019 р. поставка партії фруктів здійснювалась на умовах FCA-Vleuten, Netherlands, відправником товару Frupaks-Vernooij B.V., Netherlands.

За змістом умов постачання FCA правил Інкотермс 2010 «Free Carrier» («Франко перевізник») означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті. Відповідно FCA від продавця вимагається виконання формальностей для вивезення, якщо такі застосовуються; це умови постачання, коли основну частину перевезення забезпечує покупець, при цьому, покупець самостійно обирає вид транспорту, сам організовує весь ланцюг доставки, укладає договори перевезення. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно з умов FCA покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від поіменованого місця постачання.

Отже, враховуючи умови постачання партії товару по Іnvoice №30.951 від 25.09.2019 року, суд першої інстанції правильно погодився з доводами відповідача щодо необхідності включення до митної вартості імпортованої груші витрат на її транспортування до місця ввезення на митну територію України.

Водночас, на підтвердження транспортних витрат позивачем до митного оформлення надано довідку ТОВ «Альтаріс ЛТД» б/н від 27.09.2019 р. про вартість транспортно-експедиційних послуг по доставці вантажу для ТОВ «Фрутлайф» згідно з Договором №Ф2509 від 25.09.2019 року.

Згідно з вказаною довідкою вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг по доставці вантажу для ТОВ «Фрутлайф» маршрутом 3451RC Vleuten Holland (Голландія) м/п Гребенне (Польща) Рава-Руська (Україна) складає 51000 грн та 20430 грн маршрутом м/п Гребенне (Польща) Рава-Руська (Україна) м. Київ (Київська область, Україна), тобто загальна вартість транспортно-експедиційних послуг 71430 грн (а.с.28).

Втім, як зазначив суд першої інстанції, за змістом акта надання послуг №830 від 02.10.2019 р. та платіжного доручення №814 від 10.10.2019 року, вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг по маршруту: Vleuten Holland (Голландія) м/п Гребенне (Польща) Рава-Руська (Україна) складає 35000 грн без ПДВ, а м/п Гребенне (Польща) Рава-Руська (Україна) м. Київ (Київська область, Україна) 39106 грн без ПДВ, тобто загальна вартість транспортно-експедиційних послуг по доставці вантажу для ТОВ «Фрутлайф» - 74106 грн (а.с. 120,121).

Отже, враховуючи зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сума транспортних витрат по довідці б/н від 27.09.2019 року не узгоджується із вартістю цих послуг зазначеною в акті надання послуг №830 від 02.10.2019 року та платіжному дорученню №814 від 10.10.2019 року, відтак, не може належним чином підтвердити числові значення складових заявленої митної вартості.

Проте, на думку колегії суддів з`ясовуючи обставини по справі, судом першої інстанції безпідставно було залишено поза увагою той факт, що акт надання послуг №830 від 02.10.2019 року та платіжне доручення №814 від 10.10.2019 року відповідачу не надавався, тобто їх неузгодженість з даними довідки б/н від 27.09.2019 року не могла бути підставою для прийняття оскарженого рішення.

При цьому, судом першої інстанції розглядаючи справу у порядку письмового провадження, в порушення принципу офіційного з`ясування обставин не з`ясував питання невідповідності даних зазначених в цих документах.

Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що невідповідність в зазначених документах виникла у зв`язку з помилкою ТОВ «Альтаріс ЛТД» при їх оформленні, що підтверджується поясненнями представників позивача та рахунком на оплату та актом надання послуг наданими позивачем до суду (а.с.187,188).

Щодо не додання позивачем до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари витрат на навантаження та документів, що містять відомості про вартість страхування, слід зазначити наступне.

Страхування придбаного товару, відповідно до умов міжнародного договору поставки № 230919 від 23.09.2019 року, позивачем не здійснювалось, а відповідно до п. 2.4 цього договору вартість навантаження на транспортний засіб включається до ціни товару.

Таким чином твердження відповідача, щодо необхідності надання документів в підтвердження витрат позивача на навантаження та документів, що містять відомості про вартість страхування є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними посилання відповідача на те, що до митного оформлення подано довідку про транспортні витрати ТОВ «Альтаріс ЛТД» від 27.09.2019 року №б/н, тоді як перевізником відповідно до графи 16 СМR від 10.07.2019 року №0112745 є ФОП «Ценюх Наталія Олексіївна» враховуючи наступне.

Згідно з поясненнями позивача ТОВ ТОВ «Альтаріс ЛТД» є транспортним експедитором, а ФОП ОСОБА_2 залученим для виконання перевезення перевізником. Вартість транспортно-експедиційних послуг по доставці вантажу до території України, яка включається до митної вартості склала 51000 грн, що і зазначав позивач у митній декларації.

Вартість перевезення по території України становила 23106 грн, а не 20430 грн, оскільки транспортного засобу, що перевозив товар помилково прибув не на той пункт перетину кордону, тому кілометраж поїздки змінився.

На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України та не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно підтвердження чи визначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком відповідача та суду першої інстанції про те, що з викладених обставин, вбачається, що поданих позивачем документів, було не достатньо, для визначення митної вартості товарів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що сумніви митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товару, поставленого на підставі інвойсу №30.951 від 25.09.2019 року та відповідного до міжнародного договору поставки №230919 від 23.09.2019 року не обґрунтовані.

Також надаючи правову оцінку доводам відповідача, викладеним у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів суд першої інстанції не обґрунтовано не взяв до уваги те, що відповідач посилаючись на те, що визначена ним митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару за МД №UA 205020/2019/15642 від 09.06.2019 року; №UA 408150/2019/17269 від 21.07.2019 року не надав суду доказів їх наявності та долучив до відзиву на адміністративний позов митні декларації з іншими реквізитами.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про те, що враховуючи дату декларацій зазначених в оскарженому рішенні, відповідач зробив порівняння вартості груші свіжого та минулорічного врожаїв (без витрат на їх зберігання), що є явно некоректним. Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що він врахував їх сортність, калібр, пакування, а також обставини того, що 2019 рік в Україні на груши був не врожайним.

Отже, з встановлених обставин справи вбачається, що зазначені характеристики товару відповідачем, під час визначення його митної вартості за резервним методом, не враховувалися.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно з ч.ч. 1, 2 статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Аналогічні норми містяться у статті 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Приміткою до статті 7 передбачено, що митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1-6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Таким чином, з зазначеного вбачається і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, що відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення було порушено приписи ст. 64 Митного кодексу України, а саме здійснено визначення митної вартості заявленого позивачем товару на підставі вартості подібного товару, який не відповідає його характеристикам.

З огляду на встановлення факту порушення митним органом процедури визначення митної вартості товару за резервним методом, слід зазначити, що будь-які посилання відповідача на розбіжності в поданих позивачем документах при митному оформленні товару не мають правового значення,

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оскарженого позивачем рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутлайф» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 160/9742/19 скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Київською міською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості № UA100030/2019/000122/2 від 01.10.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100030/2019/00431.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06 лютого 2020 року.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко