Справа № 200/12646/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

в частині позовних вимог

11 лютого 2020 р. Справа №200/12646/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області при визнання неправомірною бездіяльність Відповідача, яка полягає у не розгляді заяви позивачки про поновлення виплати пенсії, викладені в листах від 19.06.2019 та 27.06.2019 та зобов`язання Костянтинівстко-Дружківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути відповідну заяву Позивачки про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009, подану 17.05.2019 та винести рішення щодо поновлення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До судового засідання 11.02.2020 представники сторін до суду не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача.

Розглянувши питання про порушення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача провести поновлення виплати пенсії з 07.10.2009, суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед виїздом за кордон проживала за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена пенсія за віком, про що свідчить посвідчення № НОМЕР_1 /87 видане управлінням Пенсійного фонду України Куйбишевського району м. Донецьк.

20.10.1994 позивачка виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання де була прийнята на консульський облік в Консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

14.05.2019 представник позивача направив до Пенсійного фонду України заяву, стосовно пересилання заяви про поновлення пенсії ОСОБА_1 за належністю уповноваженому управлінню для розгляду заяви по суті.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено що, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року за №25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» та рішення Конституційного Суду України №15-рп/2000 від 14.12.2000 року закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Однак, правовідносини у даній справі повинні розглядатися, виходячи зі строку звернення до суду, встановленого КАС України.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів строком. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються у порядку адміністративного судочинства, і досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлений строк звернення до суду обмежує час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Після закінчення строку, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Встановлення законом строку дисциплінує учасників адміністративного судочинства добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, дотримання строку звернення до суду з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених положень слідує, що позов може бути поданий до адміністративного суду у межах строку звернення, встановленого цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів необхідно з`ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права позивача і коли розпочався перебіг цього строку.

Пенсія є щомісячним платежем, а тому порушення прав позивача у частині припинення виплати пенсії відбувалося щомісяця, починаючи з 01.10.2009, а відтак кожного разу при неотриманні пенсії позивач була обізнана про порушення свого права та мала змогу звернутись до суду за його захистом своєчасно.

Суд вказує, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення строків звернення до суду та наслідки їх пропущення.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №160/7699/18, від 20.02.2018 у справі №757/12134/14-а, від 18.09.2018 у справі №199/5647/17 та інші.

Також, у постанові від 08.12.2015 у справі №645/2730/15-а Верховний Суд України, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 12.05.2015 у справі №21-180а15, дійшов висновку, що виниклі у зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України рішення №25-ра/2009 спори, мають вирішуватись з урахуванням норм процесуального права, - статей 99, 100 КАС України, і суд не вбачає підстав для відступу від такого висновку.

Суд звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права.

Отже, після прийняття та опублікування Рішення №25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Крім того, судами України після прийняття вказаного рішення Конституційного суду України,тобто після жовтня 2009 року, приймались рішення з аналогічних правовідносин за зверненням громадян України які постійно приживають в Ізраїлі, про що позивач також повинен був дізнатись.

Верховний Суд України у постановах від 8 грудня 2015 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15) та від 08.06.2016 (справа № 505/2135/14-а), та Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 (справа № 57/12134/14-а К/9901/5941/18) переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС України.

Позовна заява направлена позивачем до суду 22.10.2019, що підтверджується відбитком поштового штампа на конверті.

Тобто, позов підлягає задоволенню з 22.04.2019, в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду визначені ч.3 ст.123 КАС України.

Так, згідно з цією нормою якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Суд зазначає, що ні адміністративний позов, ні матеріали справи не містять відомостей щодо існування об`єктивних обставин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду з цим позовом після прийняття Конституційним Судом України 07.10.2009 рішення №25-рп/2009.

Відтак, у відповідності до приписів норм чинного законодавства, позовні вимоги за період з 07.10.2009 до 21.04.2019 - підлягають залишенню без розгляду.

Такі ж самі правові наслідки застосовує і Верховний Суд у подібних правовідносинах/ постанови від 17 липня 2018 року у справі №211/1789/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 75368940), від 17 серпня 2018 року у справі №667/1514/16-А (реєстраційний номер в ЄДРСР 76008566), від 12 червня 2018 року у справі № 577/50/17-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 74645907) та від 03 квітня 2019 року у справі №266/804/15-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 80926425).

Відповідно до ч.3 ст.240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Отже, даний спір повинен розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. Підстав для поновлення строку звернення до суду, які б можна було вважати поважними, позивачем не наведено.

З огляду на вищевказане, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (22.10.2019), позовні вимоги за період з 07.10.2009 по 21.04.2019 підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 205, 240, 243 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період за період з 07.10.2009 по 21.04.2019 - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч.4 ст.240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Донецького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 11.02.2020.

Суддя Т.В.Загацька