Справа № 580/306/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12 лютого 2020 року справа № 580/306/20

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

23 січня 2020 року до суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк", в якій просить:

1) визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк" Стрюкова І.О. щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами АТ "ВТБ Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з визнанням нікчемним правочину: - транзакції (операції) п/д №146 від 09.11.2018 на суму 60000 грн, п/д від 16.11.2018 на суму 15400 грн, п/д №169 від 20.11.2018 на суму 15370 грн на загальну суму 90770,00 грн ТОВ "Укрінтекс" на поточний рахунок № НОМЕР_1 фізичної особи - клієнта банку ОСОБА_1 .., що здійснена з призначенням платежу "Повернення фінансової допомоги згідно договору від 01.01.2018 № 3;

2) зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк" Стрюкову І.О. включити відомості про позивача до повного переліку вкладників акціонерного товариства "ВТБ Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договорами на оформлення банківських послуг від 09.11.2018;

3) зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк" Стрюкову І.О. подати до Фонду інформацію про позивача, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в акціонерному товариству "ВТБ Банк" за рахунок Фонду;

4) зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників акціонерного товариства "ВТБ Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 вказану позовну заяву залишено без руху і надано позивачу десятиденний строк із моменту отримання зазначеної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду: інформації щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта представника позивача; обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду; оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 2522,40 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання вимог ухвали суду 07.02.2020 позивачем надано заяву про усунення недоліків до якої додано позовну заяву в новій редакції для відповідача та третьої особи.

Ознайомившись з вказаною заявою, суддя зазначає, що позивачем не в повній мірі виконано вимоги ухвали суду від 28.01.2020, з огляду на таке.

Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору за позовом, що пов`язаний з порушенням її прав споживача, зокрема, в спорі з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме з організації виплат відшкодувань за її вкладом, згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Суддя не погоджується з вказаними доводами позивача та зазначає, що дія частини третьої статті 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон №1023-XII) не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI). Відповідний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/777/16.

Таким чином, суддя вважає, що позивач не звільнений на підставі частини 3 статті 22 Закону №1023 від сплати судового збору за подання адміністративного позову, предметом якого є оскарження дій/бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних під час здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Таким чином позивачем до позовної заяви не надано докази сплати судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону, а тому вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору позивачем не виконані.

Крім того в заяві про усунення недоліків позовної заяви, в обґрунтування строку звернення до суду позивач зазначила, що не порушено строки звернення до суду, оскільки протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків, то не включення рахунків позивачки до даних переліків є порушенням її прав, яке триває на день подання позовної заяви.

Суддя критично ставиться до вказаних доводів позивача, виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням Правління Національного банку України від 27.11.2018 № 796-рш/БТ "Про віднесення акціонерного товариства "ВТБ Банк" до категорії неплатоспроможних", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2018 № 3180 "Про запровадження тимчасової адміністрації в акціонерному товаристві "ВТБ Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". 18.12.2018 виконавчою дирекцією Фонду на підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 № 849-рш "про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк" прийнято рішення № 3392 "про початок процедури ліквідації акціонерного товариства "ВТБ Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з частинами 1, 2 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України". Позивач не був позбавлений можливості / повинен був дізнатися про віднесення акціонерного товариства "ВТБ Банк" до категорії неплатоспроможних та про наявність права на відшкодування гарантованої суми вкладу із загальнодоступної інформації і обізнаності у 2018 році.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону. Позивач мав змогу дізнатись про інформацію щодо включення або не включення його до Переліку вкладників 02.01.2019.

31.05.2019 позивачу надіслано повідомлення про нікчемність правочину № 3068-1/1-2.

Враховуючи зазначене, з червня 2019 року позивач був обізнаний з інформацією щодо не включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у акціонерному товаристві "ВТБ Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та з`ясувати інформацію щодо підстав не включення до вказаного Переліку.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб". Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обовязків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява №20347/03, §35) визначено, що «…пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом ... Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…».

В питаннях пов`язаних із застосуванням строків давності Європейський суд з прав людини висловив свою позицію в справі «Олександр Волков проти України» (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що «… строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.»

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

У даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений шестимісячний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, пояснення позивача щодо строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві поданій до суду 07.02.2020, не вбачаються суддею поважними причинами пропуску строку.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню.

Одночасно суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.П. Тимошенко