Справа № 280/5223/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 січня 2020 року Справа № 280/5223/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (вул. Лєрмонтова, 14, м.Запоріжжя, 69035, )

Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м.Костянтинівка, Донецька область, 85100, )

про визнання дії, бездіяльності протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (далі - відповідач 1), Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (далі - відповідач 2), в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправним дії (рішення) Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо припинення з 01 жовтня 2016 року виплати на користь ОСОБА_1 решти суми державної допомоги при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., на період з 01 жотвня 2016 року по 31 грудня 2018 року;

- визнати протиправними відмову у виплаті, бездіяльність Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району щодо невиплати з 01 жовтня 2016 року на користь ОСОБА_1 решти суми державної допомоги (заборгованості) при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., невиплаченої за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району поновити, виплатити на користь ОСОБА_1 решту суми державної допомоги (заборгованість) при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .н., невиплачену за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року, починаючи з моменту її припинення;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 01 жовтня 2016 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- визнати протиправним дії (рішення) Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради щодо зняття 28 вересня 2016 року з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за причиною "не підтверджене місце фактичного проживання", скасування довідки № від 09 березня 2016 року відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради поновити облік в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, починаючи з 28 вересня 2016 року, відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . та дію довідки № від 09 березня 2016 року.

Ухвалою суду 04 листопада 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 29 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява від позивачки з виправленими недоліками.

Ухвалою судді від 02 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 26 грудня 2019 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 14 березня 2016 після звернення позивачки до Управління праці соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, відповідно до постанови КМУ №1751 від 27 грудня 2001 року, яким затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, позивачці призначено допомогу при народженні дитини на період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 10 320,00 грн. одноразово та на період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 860,00 грн. щомісячно. Вказує, що у листі Управління праці соціального захисту населення Костянтинівської міської ради від 31 травня 2019 року, від 27 липня 2019 року, з посиланням на постанову КМУ №365 від 08 червня 2016 року, вказано про проведення (після 15 вересня 2019 року) перевірки фактичного проживання позивача, залишення для позивача повідомлення та встановлення відсутності позивача за місцем проживання. Також зазначено про складення акту обстеження, зняття (з 28 вересня 2016 року) позивачки з обліку внутрішньо переміщених осіб, та припинення з 01 жовтня 2016 року виплати позивачці державної допомоги при народженні дитини. Зазначає про те, що із призначеної суми допомоги, за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року позивачці сплачено суму у розмірі 10 320,00 грн. (одноразово) та за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року суму у розмірі 7 740,00 грн. (по 860,00 грн. щомісячно). Наявність заборгованості з вищевказаної допомоги за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року Управлінням заперечується.

В позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№53333 від 17 грудня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що виплата допомоги поновлюється, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою. Вказує на те, що діючим законодавством України не передбачено припинення виплати призначеної допомоги при народженні дитини «у разі виникнення інших обставин», у тому числі з підстав не підтвердження фактичного місця проживання. Зазначає, що оскільки, припинення виплати державної соціальної допомоги з вищезазначених підстав вчинено не у спосіб, передбачений законом, тому строк звернення за її поновленням у 12 місяців не застосовується. Також зазначає про те, що заборгованість з невиплати допомоги при народженні обліковується виключно в управлінні соціального захисту населення Костянтинівської міської ради і жодним чином не може бути поновлена або виплачена в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, а відтак у задоволенні позовних вимог до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району Савчук Лілії Михайлівни просить суд відмовити в повному обсязі.

Представник Управління праці соціального захисту населення Костянтинівської міської ради проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№338 від 03 січня 2020 року), відповідно до якого зазначено, що згідно Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою КМУ від 08 червня 2016 року № 365, 15 вересня 2016 року проведено перевірку фактичного місця проживання (перебування) внутрішньо переміщеної особи. При відвідуванні даної адреси гр. ОСОБА_1 з донькою відсутні, було залишено повідомлення, станом на 19 вересня 2016 року до управління гр. ОСОБА_1 не звернулася. Акт обстеження передано до відділу прийняття рішень службовою запискою від 23 вересня 2016 року, №01-21-830/1-09, отримано 25 жовтня 2016 року. Зазначає, що 28 вересня 2016 року довідку № від 09 березня 2016 року знято з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за причиною «Не підтверджене місце фактичного проживання», а з 01 жовтня 2016 року виплату допомоги при народженні дитини припинено у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання тимчасово переміщеної особи. Заява про поновлення виплати допомоги до управління протягом 12 місяців від гр. ОСОБА_1 не надходила, на запит управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району № 05-07/0908 від 12 березня 2019 року особову справу отримувача допомоги при народжені дитини гр. ОСОБА_1 вислано за фактичним місцем проживання (вих. № 01-20-2927-11 від 27 березня 2019 року).

Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , разом з донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_4 .

09 жовтня 2015 року згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, на підставі заяви ОСОБА_1 видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) від 09 жовтня 2015 року № , із зазначенням місця фактичного проживання/перебування у АДРЕСА_5 .

09 березня 2016 року довідку відправлено до архіву за причиною «Зміна кількості неповнолітніх дітей».

09 березня 2016 року ОСОБА_1 видана довідка разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 від 09 березня 2016 року із зазначенням місця фактичного проживання/перебування у АДРЕСА_5 .

14 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Допомогу при народженні дитини призначено згідно Постанови КМУ «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі- Постанова) на період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 10 320,00грн. одноразово та на період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 860,00грн. щомісячно.

Призначена сума допомоги, за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року позивачу сплачена у розмірі 10 320,00 грн. (одноразово) та за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року суму у розмірі 7 740,00 грн. (по 860,00 грн. щомісячно).

15 вересня 2016 року Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради проведено перевірку фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи. При відвідуванні даної адреси гр. ОСОБА_1 з донькою були відсутні.

28 вересня 2016 року довідку № від 09 березня 2016 року знято з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за причиною «Не підтверджене місце фактичного проживання».

З 01 жовтня 2016 року виплату допомоги при народженні дитини припинено у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання тимчасово переміщеної особи.

Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району листом від 28 серпня 2019 року повідомило позивачку про відсутність підстав для виплати позивачу державної допомоги при народженні дитини у зв`язку з не перебуванням позивача за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

Не погоджуючись з такими рішеннями та діями відповідачів позивачка звернулась до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1статті 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 7 вказаного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частини 7 та 9 статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751(далі - Порядок № 1751).

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, з заявою про призначення одноразової державної допомоги при народженні дитини позивачка звернулась до управління з додержанням встановленого законом строку, надавши до неї повний перелік необхідних документів. Допомога призначена.

Суд вказує на те, що позивачка і її дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

Пунктом 2 частини 3 Закону № 2811-XII визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини.

Згідно з частини 1 статті 5 Закону № 2811-XII встановлено, що всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до частини 1 статті 10 вказаного Закону передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону № 2811-XII передбачено, що виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 1-2/2016 (справа про припинення виплати допомоги при народженні дитини) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац сьомий частини дев`ятої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII з наступними змінами, згідно з яким виплата допомоги при народженні дитини припиняється "у разі виникнення інших обставин".

Пунктом 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, передбачено, що виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування або дитини, батьки якої дали згоду на її усиновлення; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Отже, діючим законодавством України не передбачено припинення виплати призначеної допомоги при народженні дитини з підстав не підтвердження фактичного місця проживання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про порушення Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради прав позивача на отримання допомоги при народженні дитини внаслідок припинення її виплати за відсутності передбачених законодавством підстав.

Розглядаючи справу суд приходить до висновку про те, що позовна зава підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 2811-XII всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Позивачка взята на облік Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як внутрішньо переміщена особа, лише 11 березня 2019 року, що підтверджується довідкою №2304-, тоді як просить суд визнати протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії відповідача-1 за період з 01 жовтня 2016 по 31 грудня 2018 року.

Суд вказує, що в оскаржуваний період ОСОБА_1 на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району не перебувала, а тому в частині позовних вимог про визнання протиправної відмови у виплаті, бездіяльність Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району щодо невиплати з 01 жовтня 2016 року на користь ОСОБА_1 решти суми державної допомоги (заборгованості) при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., невиплаченої за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року та зобов`язання Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району поновити, виплатити на користь ОСОБА_1 решту суми державної допомоги (заборгованість) при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .н., невиплачену за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року, починаючи з моменту її припинення, а також про зобов`язання Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 01 жовтня 2016 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 01 жовтня 2016 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", то суд вважає що така позовна вимога не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Відповідно до пункту 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тому компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості.

Даний висновок суду відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, викладеній в постанові від 10 липня 2018 року у справі №404/6317/16-а (адміністративне провадження №К/9901/5696/17), згідно з якою виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи те, що позовні вимоги спрямовані на майбутнє, висновок суду про задоволення позову буде залежати від настання певних умов (виплата заборгованості без виплати компенсації), що суперечить частині сьомій статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регламентує зміст рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про передчасність такої позовної вимоги.

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно часини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених дій. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскілки ухвалою суду при відкритті провадження у справі ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (вул. Лєрмонтова, 14, м. Запоріжжя, 69035, ), Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100, ) про визнання дії, бездіяльності протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним дії (рішення) Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100, ) щодо припинення з 01 жовтня 2016 року виплати на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) решти суми державної допомоги при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період з 01 жотвня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Визнати протиправними відмову у виплаті, бездіяльність Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100, ), щодо невиплати з 01 жовтня 2016 року на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) решти суми державної допомоги (заборгованості) при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплаченої за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100, ) поновити виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) решту суми державної допомоги (заборгованість) при народженні дитини, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 н., невиплачену за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року, починаючи з моменту її припинення.

Визнати протиправним дії (рішення) Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100, ) щодо зняття 28 вересня 2016 року з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за причиною "не підтверджене місце фактичного проживання", скасування довідки № від 09 березня 2016 року відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1;

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (вул. Громова, 14, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100, ) поновити облік в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, починаючи з 28 вересня 2016 року, відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . та дію довідки № від 09 березня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 31 січня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов