Справа № 335/10267/19
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції у Запорізькій області Кірянової Ірини Олександрівни, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора першого батальйону другої роти УПП у Запорізькій області Кірянової І. О., третя особа УПП в Запорізькій області про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 04.09.2019 року відповідачем було прийнято постанову серія ЕАВ №1487644 про притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п.8.7.3 «г» ПДР України. Вважає постанову протиправною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення.

Позивач просив визнати протиправними дії інспектора першого батальйону другої роти УПП у Запорізькій області Кір`янової І. О. при винесенні постанови ЕАВ №1487644 від 04.09.2019 року та скасувати зазначену постанову.

Відповідач надав суду відзив в якому зазначив, що оскаржувана позивачем постанова винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає, оскільки винесена з дотриманням вимог ст.ст. 7, 27, 33, 38, 222, 276, 283, 285 КУпАП. Просить в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач не з`явився. Причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. З огляду на що його неявка не може бути визнана такою, що вчинена з поважних причин.

Відповідач до суду не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився. Причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі: не явка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або не повідомлення причин не явки.

Враховуючи, що позивач та представник третьої особи належним чином були повідомлені про судове засідання судове засідання, а відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, за можливе провести судовий розгляд за відсутністю учасників справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.09.2019 року відповідачем було прийнято постанову серія ЕАВ №1487644 про притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п.8.7.3 «г» ПДР України.

Відповідно до постанови, 04.09.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HONDA CIVIC» номерний знак НОМЕР_1 по пр. Соборному,92 у м. Запоріжжя, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «г», що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналу, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпунктів (а, в, ґ, е) пункту 8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення - зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з пунктом 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За змістом пункту 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту (г) 12.9. ПДР України, водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач у позові зазначає, що під`їжджаючи до стоп-лінії біля перехрестя по пр. Соборному,92, помітив, як зелений сигнал світлофору змінився на миготливий, згодом на жовтий, однак не вдаючись до екстреного гальмування, продовжив рух. При увімкненні вже на перехресті жовтого світла, він зобов`язаний був продовжити рух, незалежно від подальший сигналів світлофора, щоб не створювати аварійну ситуації на дорозі, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху, що відповідає вимогам Правил, тому нічого не порушував.

Вказані доводи позивача спростовуються відеозаписом, наданий відповідачем, з якого чітко вбачається, що жовтий сигнал увімкнувся до в`їзду автомобіля «HONDA CIVIC» номерний знак НОМЕР_1 на перехрестя, а миготливий зелений сигнал світлофору надавав позивачу технічну можливість завчасно зупинити свій транспортний засіб.

Суд вважає за необхідне вказати також, що відповідно до п.2.3 Розділу 2 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР України, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Позивач керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов`язаний згідно з Правилами дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Отже, враховуючи встановлені обставини цієї справи, позивач, керуючи автомобілем, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, у т.ч. і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів. І за необхідності вжити заходів до безпечного керування у т.ч. до зниження швидкості руху автомобіля, з метою недопущення проїзду, регульованого за допомогою світлофора пішохідного переходу на забороняючий сигнал.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного судучерез Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Воробйов