Справа № 580/3648/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року справа № 580/3648/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі - відповідач) в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01 березня 2019 року.

- зобов`язати відповідача здійснювати у повному обсязі виплату пенсії позивачу з урахуванням збільшення на визначений коефіцієнт щороку з 1 березня, починаючи з 01.03.2019 року у розмірі, що нараховується до виплати згідно підпункту «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» від 21.07.1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 7 Порядку призначення І виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації» від 09.08.2005 року № 713, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що позивач отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробувального складу цивільної авіації з 1992 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992р. №418, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005р. №713, розмір його пенсії з 01.03.2019р. має складати 22161, 52 грн., однак відповідачем неправомірно обмежено розмір пенсії сумою десяти розмірів прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач звернув увагу, що звернувся до відповідача із заявою про здійснення нарахування та виплати пенсії у повному обсязі, без застосованих обмежень, однак отримав відмову. Позивач вважає протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру та зазначає, що згідно із абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону України від 08.07.2011 №3668-VI, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.11.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

12.12.2019р., від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не обгрунтовані та зазначено про доцільність відмови в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог представником відповідача зазначено, що пенсія нарахована і виплачується позивачу згідно із законодавством та документами пенсійної справи. Відповідно до ст. 2 Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, тобто 14970,00 грн. з 01.01.2019р. та 15640,00 грн. з 01.07.2019р. З урахуванням зазначеного, представник відповідача зазначив про необгрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для виплати пенсії позивача, що була перерахована та станом на 01.03.2019р. становила 17759,48 грн.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробувального складу цивільної авіації з 1992 року відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

28.10.2019р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою щодо перерахунку пенсії з 01.03.2019р. та виплати з урахуванням вже виплаченої пенсії, без обмеження максимальним розміром.

На вищевказане звернення позивача, відповідач листом від 11.11.2019р. №1386/К-10 вказав, що перерахунок пенсії позивача проведено на виконання рішення суду в справі №823/2521/18, її розмір з 01.03.2018р. становить 17759,48 грн.

Крім того, звернуто увагу, що оскільки розмір пенсії позивача перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений Законом № 3668 (на 01.03.2019 - 14970,00 грн, з 01.07.2019 - 15640,00 грн), для перерахунку пенсії з 01.03.2019р. законодавчих підстав немає.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46, п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 54 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (абзац 3 пункту «а» частини першої цієї статті).

Згідно із п. 1 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992 року (далі - Порядок №418), пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і цього Порядку призначаються працівникам льотно-випробного складу, безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони працюють.

Відповідно до п. 7 Порядку №418 пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Згідно з пп. «в» п. 7 Порядку № 418 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 09.08.2005р., чинної на час здійснення перерахунку пенсії позивачу) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством передбачено здійснення перерахунку пенсії працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації щороку з 01 березня.

При цьому спір у сторін виник щодо застосування ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011р. (далі - Закон №3668-VI) в контексті правомірності застосування відповідачем обмеження до перерахованої пенсії позивача.

Щодо застосованого відповідачем обмеження до перерахованої пенсії позивача суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, Законом №3668-VI внесено зміни до низки інших законів, зокрема до ч. 3 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VIII від 23.11.2018р. встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Наведені норми законів є чинними, неконституційними не визнавались, а тому підлягають обов`язковому виконанню органами Пенсійного фонду України.

Враховуючи викладене, максимальний розмір пенсії з 1 березня 2019 складав 14970,00 грн. (максимальний розмір пенсії не може перевищувати 14970,00 грн.), (1497 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 1 липня 2019 року - 15640,00 грн., з 1 грудня 2019 року - 16380,00 грн.

Таким чином, надаючи оцінку правомірності дій відповідача щодо виплати позивачу пенсії з 01.03.2019р. з обмеженням граничного розміру, суд звертає увагу, що відповідачем, здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2018р., розмір якої із зазначеної дати становить 17759,48 грн., та зазначає що відповідач обмеживши розмір пенсії позивача, діяв відповідно до Закону оскільки розмір перерахованої пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З приводу позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснювати у повному обсязі виплату пенсії позивачу з урахуванням збільшення на визначений коефіцієнт щороку з 1 березня, починаючи з 01.03.2019 року, суд зазначає наступне.

Позивач вказує що набув право на виплату пенсії без обмеження граничним розміром на підставі Пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Суд зазначає, що пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З вищезазначеного вбачається, що вказана норма стосується виплат пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI, та розмір яких перевищував максимальний розмір, встановлений цим Законом. Виплата таких пенсій здійснюється без індексації, підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Таким чином, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру, встановлений ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ч. 3 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що положення Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містять виключень та застережень щодо застосування максимального розміру пенсії до пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності ч. 3 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України відзначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Між тим, у рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином із наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011).

Отже, оскільки розмір пенсії позивача перевищує передбачений Законом тимчасовий максимальний її розмір та таке обмеження пенсії у період спірних правовідносин не визнавалось неконституційним, то відповідач правомірно застосував приписи ст. 2 Закону №3668-VI під час виплати пенсії позивача.

Вказаний висновок підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.04.2018р. у справі №361/4922/17 та від 19.08.2018р. у справі №359/6255/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77,139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко