Справа № 460/3906/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2020 року м. Рівне № 460/3906/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 листопада 2019 року № 161295. За змістом позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником спеціалізованого самоскиду марки IVECO модель DAILY 50C15H з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Вказаний вище транспортний засіб був переданий позивачем в строкове платне володіння та користування Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД-ТРАНСБУД» на підставі договору оренди автомобіля від 18 вересня 2019 року, посвідченого нотаріально. 10 жовтня 2019 року ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД», використовуючи транспортний засіб позивача, здійснювало перевезення 14,4 т асфальтобетону. Того ж дня, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області був здійснений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки IVECO модель DAILY 50C15H з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за наслідками якого виявленні порушення законодавства в сфері автомобільного транспорту та, відповідно, складені довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Зокрема, за змістом вказаних документів, в ході контролю встановлено, що навантаження на всі осі транспортного засобу складало 5,1 т, 7,0 т, 9,0 т та 8,85 т, у зв`язку з чим перевищення на здвоєну ось склало 17,85 т. В подальшому, за наслідками розгляду матеріалів здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки IVECO модель DAILY 50 НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_1 начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області прийнята постанова від 19 листопада 2019 року № 161295, якою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарського штрафу. Позивач не погоджується зі спірною постановою та вважає її протиправною, оскільки всупереч вимогам пункту 26 Порядку здійснення контрою на автомобільному транспорті позивача належним чином не було повідомлено про дату, час та місце розгляду Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Більше того, позивач стверджує, що у спірних правовідносинах він не виступав автомобільним перевізником у розумінні частини першої статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт", не надавав послугу по перевезенню вантажу, позаяк, транспортний засіб був переданий ним в оренду, а відтак він не може нести відповідальність за використання іншою особою належного йому на праві власності транспортного засобу з порушенням нормативних вагових та/або габаритних параметрів. Також, позивач вважає необґрунтованими покликання перевіряючих у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю на те, що повна маса транспортного засобу становила 29,95 т, оскільки згідно з товарно-транспортною накладною від 10 жовтня 2019 року № 1047 та паспортом на асфальтобетон від 10 жовтня 2019 року, маса вантажу становила 14,4 т, а згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу його маса без навантаження складає 8,1 т. Таким чином, повна маса транспортного засобу з вантажем становила 22,5 т, що на 7,45 т менше, ніж вказали посадові особи відповідача. Крім того, позивач зауважив, що згідно з актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відстань між осями транспортного засобу марки IVECO модель DAILY 50 НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_1 становлять 1,42 м, 2,42 м та 1,42, тобто не перевищує 2,5 м, у зв`язку з чим згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху такі осі є строєними, а не здвоєними та, відповідно, допустиме навантаження на них становить 22 т, а не 16 т як зазначили посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Волинській області. З наведених вище підстав, позивач просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що дійсно 10 жовтня 2019 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області на 127 км автомобільної дороги Н-22 проводилась рейдова перевірка транспортних засобі перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Під час проведення рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб марки IVECO модель DAILY 50 НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Для проведення перевірки ОСОБА_2 надав перевіряючим посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі та паспорт на асфальтобетон. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, спеціалізований самоскид марки IVECO модель DAILY 50C15H з державним номерним знаком НОМЕР_1 належить позивачу. За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено, що навантаження на здвоєну вісь становить 17,85 т, при нормативному допустимому 16 т, що підтверджується талоном про зважування від 10 жовтня 2019 року, час зважування 14:41 год. Також, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області встановлено, що всупереч вимогам статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажу здійснювалося без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентним уповноваженим органом, що відображено у акті перевірки. Більше того, у вказаному акті також відображено, що перевезення вантажу здійснювалося за відсутності товарно-транспортної накладної. Як наслідок, на підставі матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області прийнята оскаржувана постанова від 19 листопада 2019 року № 161295 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. Крім того, відповідач вказує, що позивач та його представник були присутні під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та не заперечували факту перевезення вантажу 10 жовтня 2019 року. При цьому, ні товарно-транспортна накладна від 10 жовтня 2019 року № 1047, ні договір оренди автомобіля від 18 вересня 2019 року останніми надані не були. Також, на спростування доводів позивача щодо передачі спеціалізованого самоскиду марки IVECO модель DAILY 50C15H з державним номерним знаком НОМЕР_1 в оренду відповідач вказує на відсутність тимчасового реєстраційного талону, який би підтверджував право іншої особи користування означеним транспортним засобом, що є прямою вимогою статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Поряд з цим, відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що транспортний засіб має строєні осі з огляду на його тип, а також те, що друга та третя осі не є суміжними. Також, відповідач вважає безпідставним проведений позивачем розрахунок повної маси транспортного засобу з вантажем на підставі відомостей, зазначених у товарно-транспортній накладній, паспорті на асфальтобетон та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, оскільки транспортним засобом могло здійснюватися перевезення інших вантажів, аніж ті, що зазначені у супровідних документах на вантаж. З урахуванням наведених обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача. Зокрема, позивач вказує, що відповідачу було відомо про наявність договору оренди автомобіля від 18 вересня 2019 року, оскільки його копія надавалася посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, проте без супровідного листа. Також, позивач вважає безпідставним посилання відповідача на те, що факт наявності товарно- транспортної накладної не виключає можливості перевезення одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, оскільки під час здійснення заходів контролю перевіряючими не було встановлено факту перевезення інших вантажів, окрім визначених товарно-транспортною накладною від 10 жовтня 2019 року № 1047. Більше того, перелік товарно-матеріальних цінностей, які можна перевозити додатково з гарячим асфальтобетоном, відповідач у відзиві не наводить.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких вказує, що після розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт представник позивача Ейсмонт М.В. був ознайомлений зі спірною постановою про що свідчить підпис останнього у корінці до повідомлення про час і місце розгляду справи, однак жодних письмових застережень щодо не врахування договору оренди автомобіля від 18 вересня 2019 року при винесенні постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу представник не вчинив. Також, відповідач не погоджується з доводами позивача з приводу того, що перевіряючими не було встановлено перевезення транспортним засобом інших товарно-матеріальних цінностей, окрім вказаних у товарно-транспортній накладній від 10 жовтня 2019 року № 1047, оскільки під час проведення рейдової перевірки посадові особи Укртрансбезпеки не наділенні повноваженнями перевіряти наявність вантажу в автомобілі, а також ідентифікувати вантаж, що перевозиться, з вантажем, що зазначений у супровідних документах.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

6 грудня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

11 грудня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

3 січня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

10 січня 2020 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

21 січня 2020 року позивач подав до суду відповідь на відзив.

22 січня 2020 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки IVECO, моделі DAILY 50 НОМЕР_2 , типу: спеціалізований вантажний спеціалізований самоскид, номер шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.14).

10 жовтня 2019 року на підставі направлення на рейдову перевірку від 4 жовтня 2019 року № 011787 (а.с.47) посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області на 127 км автомобільної дороги Н-22 проведена перевірка транспортного засобу IVECO DAILY 50C15H, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу. Керування транспортним засобом здійснював водій ОСОБА_2 .

За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля марки IVECO, моделі DAILY 50 НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , працівниками управління Укртрансбезпеки у Волинській області на підставі талону зважування від 10 жовтня 2019 року (а.с.51) встановлено, що загальне навантаження транспортного засобу становить 29,95 т при нормативно допустимому 40 т, навантаження на здвоєну вісь 17,85 т при нормативно допустимому 16 т, про що складені довідка № 0002397 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10 жовтня 2019 року (а.с.50) та акт № 0021846 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10 жовтня 2019 року (а.с.52).

На підставі вказаного вище акта № 0021846 від 10 жовтня 2019 року складений розрахунок № 314 від 10 жовтня 2019 року, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 58,32 євро (а.с.53).

Також, за наслідком проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами Укртрансбезпеки у Волинській області складений акт № 208177 від 10 жовтня 2019 року, згідно з яким під час перевірки встановлено порушення вимог статей 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке виявилося у наданні послуг з перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %, (навантаження на здвоєну вісь 17,85 т при нормативно допустимому 16 т), а також відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентним уповноваженим органом, та товарно-транспортної накладної на вантаж, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.48).

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 19 листопада 2019 року, повідомлення про розгляд якої від 7 листопада 2019 року за № 68170/34/24-19 (а.с.56) направлялось позивачу 8 листопада 2019 року (а.с.55), згідно з постановою начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області від 19 листопада 2019 року № 161295 до позивача застосований адміністративно-господарський штраф в сумі 17000грн (а.с.49).

Позивач, не погоджуючись з постановою від 19 листопада 2019 року № 161295 та вважаючи її протиправною, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344).

За приписами статті 3 Закону № 2344 сфера його дії поширюється на відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до положень статті 6 Закону № 2344, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює в тому числі й габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пункт 5 Положення № 103).

Відповідно до пункту 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону № 2344 встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів, крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковим документом для автомобільного перевізника також є ліцензія на надання відповідних послуг. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Таким чином, зі змісту статті 48 Закону № 2344, на яку містяться посилання у оскаржуваній постанові, слідує, що законодавцем для автомобільних перевізників, які виконують перевезення вантажів, передбачено наступні документи: для внутрішніх перевезень вантажів - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для перевезення небезпечних вантажів - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством, а також ліцензія на надання відповідних послуг.

До обох випадків застосовуються положення щодо необхідності отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

Разом з тим, суд зауважує, що положення статті 48 Закону № 2344 в частині необхідності отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, є бланкетними, адже відсилають до приписів, якими врегульовано допустимі норми з перевищення габаритів чи ваги транспортного засобу.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 22.5 Правил дорожнього руху (далі Правила дорожнього руху), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м (абзац другий пункту 22.5 Правил дорожнього руху).

Аналіз пункту 22.5 Правил дорожнього руху свідчить про те, що при вантажних перевезеннях понад встановлені нормативи габаритно-вагових параметрів (крім подільних вантажів) спеціальними правилами таких перевезень є отримання відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, про що йдеться у частині четвертій статті 48 Закону № 2344.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить на праві власності позивачу, посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено перевищення нормативно допустимих вагових параметрів, а саме: навантаження на здвоєну вісь становило 17,85 т при нормативно допустимому 16 т. Також, було встановлено, що перевезення вантажу здійснюється за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

За змістом заяв по суті, позивачем не заперечується факти перевищення нормативних вагових параметрів належним йому транспортним засобом та відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, під час перевезення вантажу 10 жовтня 2019 року.

Разом з тим, позивач не погоджується із суттю встановлених посадовими особами відповідача порушень нормативних вагових параметрів та вказує, що перевіряючими неправильно визначені фактична маса транспортного засобу, а також навантаження на осі, які в транспортному засобі є строєними, а не здвоєними, як зазначено в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10 жовтня 2019 року № 208177.

Твердження позивача про неправильне визначення посадовими особами Укртрансбезпеки фактичної маси транспортного засобу з огляду на те, що згідно з товарно-транспортною накладною від 10 жовтня 2019 року № 1047 та паспортом на асфальтобетон від 10 жовтня 2019 року маса вантажу становила 14,4 т, а згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу його маса без навантаження складає 8,1 т, тобто всього 22,5 т, суд вважає помилковими з таких підстав.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок № 879).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 879, терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення, зокрема:

документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті;

вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики;

стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів;

пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Крім того, за змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Таким чином, Порядком № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється, зокрема Укртрансбезпекою, її територіальними органами у формі документального або точного контролю. При цьому, Порядок № 879 не встановлює умов для проведення того чи іншого виду контролю, що, на переконання суду, свідчить на користь того, що конкретний вид контролю обирається на розсуд посадових осіб Укртрансбезпеки в залежності від місця його проведення.

Матеріалами справи підтверджується, що 10 жовтня 2019 року посадовими особами відповідача був проведений точний габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу, що передбачало визначення його фактичної маси із застосуванням зважувального обладнання.

Так, після проведення зважування був сформований талон від 10 жовтня 2019 року (час зважування 14:41 год.), згідно з яким загальна маса транспортного засобу марки IVECO модель DAILY 50C15H, державний номерний знаком НОМЕР_1 , з вантажем становила 29,95 т.

При цьому, будь-яких письмових застережень з приводу неправильного (недостовірного) визначення фактичної маси транспортного засобу зважувальним обладнанням, порушення процедури його проведення чи виконання неналежним обладнанням водієм ОСОБА_2 ні у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10 жовтня 2019 року № 0002397, ні у акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10 жовтня 2019 року № 0021846 вчинено не було.

Також, суд вважає безпідставним покликання позивача на те, що в ході габаритно-вагового контролю перевіряючими не встановлено перевезення інших товарно-матеріальних цінностей, аніж ті, що вказані у товарно-транспортній накладній від 10 жовтня 2019 року № 1047 та паспорті на асфальтобетон від 10 жовтня 2019 року, оскільки за змістом пункту 15 Порядку № 1567 посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями здійснювати перевірку наявності вантажу в автомобілі, а також ідентифікувати вантаж, що перевозиться, з вантажем, що зазначений в супровідних документах.

Тобто, під час перевірки транспортного засобу позивача 10 жовтня 2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області взагалі не перевіряли наявність та тип вантажу, що перевозиться, на відповідність супровідним документам.

Більше того, суд зауважує, що на момент проведення перевірки у водія ОСОБА_2 була відсутня товарно-транспортна накладна від 10 жовтня 2019 року № 1047.

Також, суд критично оцінює доводи позивача про те, що осі в автомобілі марки IVECO модель DAILY 50C15H, державний номерний знаком НОМЕР_1 , є строєними, з огляду на таке.

Як зазначено вище по тексту рішення, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадовою особою посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області складена довідка від 10 жовтня 2019 року № 0002397, де в пункті 5 знаком «+» в графі 5 зазначений тип транспортного засобу. Відповідно до обраного типу транспортного засобу, автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 має дві пари здвоєних осей.

Жодних написів водія ОСОБА_2 з приводу неправильного визначення типу належного позивачу транспортного засобу довідка від 10 жовтня 2019 року № 0002397 не містить. В заявах по суті справи позивач також не заперечує, що перевіряючими правильно визначений тип транспортного засобу.

Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що друга та третя осі автомобіля марки IVECO модель DAILY 50 НОМЕР_2 , державний номерний знаком НОМЕР_1 , є суміжними, що, в свою чергу, з урахуванням приписів пункту 22.5 Правил дорожнього руху, свідчило б про те, що осі є строєними, позивачем суду не надано та судом в ході розгляду справи не встановлено.

За наведених вище обставин, суд вважає, що габаритно-ваговий контроль спеціалізованого самоскида марки IVECO модель DAILY 50C15H з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 10 жовтня 2019 року був проведений посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим суд погоджується з суттю встановлених ними порушень.

В подальшому, як встановлено судом, начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області призначений розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 19 листопада 2019 року о 11:00 год у приміщенні Управління за адресою: м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 34, про що позивачу 8 листопада 2019 року рекомендованим листом зі штрихкодовим ідентифікатором «993» направлене повідомлення від 7 листопада 2019 року № 68170/34/24-19.

Згідно з відомостями Сервісу відстеження поштових відправлень, що розміщений на офіційному веб-сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в мережі Інтернет, поштове відправлення № 993 було вручене позивачу 11 листопада 2019 року.

З огляду на вказане вище, суд відхиляє як безпідставне твердження позивача про те, що всупереч вимогам пункту 26 Порядку № 1567 його не було вчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Більше того, суд зауважує, що за змістом заяв по суті позивачем не заперечується та матеріалами справи підтверджується, що він та його представник Ейсмонт М.В. були присутні під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 19 листопада 2019 року.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області прийняв спірну постанову від 19 листопада 2019 року № 161295, якою за порушення вимог статті 48 Закону № 2344 позивача притягнуто до відповідальності згідно з абзацом 15 частини першої статті 60 Закону № 2344.

Разом з тим, абзацом 15 частини першої статті 60 Закону № 2344 визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, є автомобільний перевізник.

В розумінні положень статті 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що 18 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД-ТРАНСБУД» (далі - Орендар) укладений Договір оренди автомобіля (а.с.22, 23), за змістом пункту 1 якого Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне володіння та користування транспортні засоби, в тому числі транспортний засіб марки IVECO, модель E 35 EURO CURSOR 8, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , тип самоскид С, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1593.

Виконання сторонами вказаного вище договору підтверджується Актом прийому-передачі автомобілів від 18 вересня 2019 року, копія якого міститься в матеріалах адміністративної справи (а.с.24).

В подальшому, 29 листопада 2019 року позивачем та ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД» укладена Додаткова угода до Договору оренди автомобіля, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В. 18 вересня 2019 року за зареєстр. № 1593 (а.с.25). Згідно з Додатковою угодою Сторони домовилися викласти пункт 1 Договору оренди автомобіля в новій редакції., згідно з якою Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне володіння та користування транспортні засоби, зокрема, транспортний засіб марки IVECO, модель E 35 EURO CURSOR 8, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , тип самоскид С, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Тобто, укладенням Додаткової угоди позивачем та ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД» була фактично усунена помилка у Договорі оренди автомобіля в частині зазначення реквізитів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке підтверджує право власності позивача на автомобіль марки IVECO, моделі E 35 EURO CURSOR 8, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В той же час, суд встановив, що 1 березня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Рівнеавтошляхбуд» (далі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД-ТРАНСБУД» (далі Виконавець) укладений договір про надання транспортних послуг № 21 (а.с.18-20), відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надавати транспортні послуги з перевезення вантажів по митній території України в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Також, в матеріалах справи наявна копія товарно-транспортної накладної від 10 жовтня 2019 року № 1047 (а.с.15), згідно з якою 10 жовтня 2019 року здійснювалося перевезення асфальтобетону масою 14,4 т автомобілем IVECO E 35 EURO CURSOR 8 ВК0457АМ. У вказаній товарно-транспортній накладній замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем зазначене ПрАТ «Рівнеавтошляхбуд», водієм ОСОБА_2 , а автомобільним перевізником ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД».

Суд зауважує, що ОСОБА_2 з 17 жовтня 2018 року призначений на посаду водія автотранспортних засобів у ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД» на підставі наказу Товариства від 16 жовтня 2018 року № 23-к (а.с.17).

Крім того, надання ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД» послуг з перевезення асфальтобетону для ПрАТ «Рівнеавтошляхбуд» також підтверджується Актом надання послу від 23 жовтня 2019 року № 201 (а.с.21).

Таким чином, на переконання суду, наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності підтверджується, що автомобільним перевізником вантажу, який перевозився 19 жовтня 2019 року автомобілем марки IVECO модель DAILY 50C15H, державний номерний знаком НОМЕР_1 , було ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД», яке орендувало транспортний засіб у позивача, а відтак нести відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм має саме вказане Товариство як перевізник вантажу.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 листопада 2019 року № 161295 прийнята Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області всупереч вимогам Закону № 2344, а відтак є протиправною та належить до скасування.

Не змінює зазначеного висновку суду і покликання відповідача на ту обставину, що під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ОСОБА_1 та його представником не було надано доказів того, що позивач не є перевізником, та документів на підтвердження передачі належного йому на праві власності автомобіля у тимчасове користування для ТзОВ «ЗАХІД-ТРАНСБУД», зокрема товарно-транспортна накладна від 10 жовтня 2019 року № 1047 та договір оренди автомобіля від 18 вересня 2019 року, оскільки вказані доводи не підтверджені жодними доказами.

Суд наголошує, що відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у названій категорії адміністративних справ тягар доказування правомірності прийнятого рішення та, відповідно, обставин якими обґрунтовуються заперечення проти позову, законодавцем покладається на суб`єкта владних повноважень, який виступає відповідачем у справі.

З огляду на вказане, при ухваленні рішення в даній справі суд не враховує та відхиляє доводи та аргументи відповідача, які не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Натомість, суд відзначає, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, належним чином доведені та не викликають сумнів у суду щодо їх достовірності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору в розмірі 768,40грн відповідно до квитанції від 2 грудня 2019 року № 0.0..1, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 листопада 2019 року № 161295 в повному обсязі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень, 40коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 );

2) відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, Шевченківський р-н, просп. Перемоги, 14; ).

Суддя Комшелюк Т.О.