Справа № 160/10014/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України в якому просив:
- визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України у розгляді заяви ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення з 03.08.2015 р. по 21.10.2015 р., з 06.11.2015 р. по 14.11.2015 р., з 19.11.2015 р. по 01.02.2016 р. з 19.02.2016 р. по 20.07.2016 р., з 30.07.2016 р. по 05.09.2016 року;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_2 , одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 , одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, скласти протокол згідно додатку 19 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наведене відповідачем у висновку формулювання «захворювання пов`язані з захистом Батьківщини» позбавляє позивача права на отримання грошової компенсації як особа, що отримала інвалідність внаслідок захворювання отриманого у зв`язку з прийманням участі антитерористичній операції.
Позивачем до суду надано клопотання про розгляд справи без його участі.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 03.08.2015 р. по 21.10.2015 р., з 06.11.2015 р. по 14.11.2015 р., з 19.11.2015 р. по 01.02.2016 р. з 19.02.2016 р. по 20.07.2016 р., з 30.07.2016 р. по 05.09.2016 року.
Це підтверджується відповідною довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 р. № 213 виданою Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
В період безпосередньої участі в антитерористичній операції, а саме 26.08.2016 р. отримав травму вух та очей.
Витягом з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» від 07.09.2016р. № 250 встановлено, що з 05.09.2016 р. вважати позивача таким що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в оперативно-тактичному угрупуванні «Маріуполь», забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 , офіцер - психолог зенітного ракетного дивізіону.
Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України було проведено військово-лікарську комісію та встановлено, що 28.11.2016 р. госпітальна військово- лікарська комісія НВМКЦ «ГВКГ» хірургічного профілю за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 07.10.2016 р. № 1771 провела огляд та постановила діагноз військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва, та оформлене свідоцтво про хворобу № 1183-х від 02.12.2016 р.
29.03.2019 р. ОСОБА_1 був визнаний інвалідом 2 групи.
З метою отримання грошової компенсації позивач звернувся до територіального підрозділу органу соціального захисту населення додавши до звернення необхідні документи.
На прийомі позивачу було відмовлено у наданні вказаної грошової допомог з підстав того, що в довідці № 71 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.03.2019 р. вказана причина інвалідності: захворювання пов`язані з захистом Батьківщини.
Позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з заявою щодо встановлення відповідного причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, але листом від 11.06.2019 р. № 2649 Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України повідомила, що відповідно до вимог Положення, про військово-лікарську експертизу у Збройних сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р., військово-лікарські Комісії Міністерства оборони України мають право виносити причинний зв`язок захворювань в редакції: «Захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини». Інші формулювання не мають бути застосовані.
Не погодившись з позицією відповідача по справі ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні регулюються Основами законодавства України про охорону здоров`я.
Так, ст. 70 цього Закону передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Медична експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п.1.1. Положення № 402).
Пунктом 1.3. Положення № 402 визначено основні завдання військово-лікарської експертизи, серед яких, в тому числі, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (п. 2.1 Положення № 402).
Підпунктами 2.3.1 та 2.3.2 п. 2.3 визначено, що ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово-медичного департаменту (далі ВМД) Міністерства оборони України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК.
Відповідно до підпункту 2.3.3 п. 2.3 Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і лікувальних закладах Міністерства оборони України; контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
За приписами підпункту. 2.3.4 п. 2.3 Положення № 402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Згідно із пп. 2.3.5 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Згідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.1.2009 року №1317 , п. 26 причинами інвалідності є зокрема, поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час.
В даному випадку, ЦВФЛ ставить висновок «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Будь-яких інших варіантів чинним законодавством не передбачено.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен у своїй діяльності керуватись лише приписами чинного законодавства та не може діяти на власний розсуд, а лише діяти в межах, в порядку та у спосіб визначений законодавцем.
Отже встановивши у позивача наявність причинно-наслідкового зв`язку між проходженням служби та отриманим захворюванням, встановлюючи групу інвалідності а вказуючи причинний зв`язок, відповідач лише діяв за встановленим алгоритмом дій та формулювань, визначених законом.
Завданням адміністративного судочинства є захист та відновлення порушених прав осіб, зокрема шляхом перевірки спірних дій та рішень суб`єктів владних повноважень на їх відповідність вимогам чинного законодавства. В даній праві судом не встановлено порушення відповідачем законодавчо встановленої процедури винесення висновку про встановлення інвалідності.
Щодо права позивача на отримання грошової допомоги суд вважає за необхідне зазначити наступе. Кабінетом Міністрів України 19.10.2016 прийнято постанову № 719 „Питання забезпечення житлом сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідів ІІІ групи з числа військовослужбовців, які брали безпосередню участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов. Мінсоцпотики надано необхідне роз`яснення щодо особливостей застосування даної постанови, зазначивши, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають інваліди війни I та II групи, визначені у пункті 11 частини другої статті 7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які перебувають на квартирному обліку.
Відповідно до пункту 21.5. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в такому формулюванні:
а) „Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
Пунктом 21.30. цього ж Положення встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.4, 21.5 розділу II Положення.
Абзацом восьмим пункту 1 статті 10 та пунктом 11 частини другої статті 7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначено коло осіб, які мають право на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов.
Зазначеним особам військово-лікарські комісії під час визначення причинного зв`язку інвалідності або смерті приймають постанови ВЛК в такому формулюванні: „Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Таким чином, в двох піднормативних документах різних відомств містяться різні формулювання причинного зв`язку інвалідності, які є тотожніми за своїм змістом.
З наведеного вбачається, що органи соціального захисту населення не повинні відмовляти у призначенні грошової допомоги з підстав невідповідного визначення причинного зв`язку інвалідності.
Разом з тим, питання правомірності або протиправності відмови органу соціального захисту населення не є предметом спору в даній справі.
З огляду на викладене, суд вважає, що в діях відповідача відсутня протиправність, а отже відсутні підстави для зобов`язання останнього вчиняти певні дії.
В межах заявлених позовних вимог та доводів позовної заяви підстави для задоволення заявлених вимог відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Повний текст рішення суду складений 03 лютого 2020 року .

Суддя О.В. Єфанова