Справа № 500/1692/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1692/19 пров. № 857/12242/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нюні Олександра Ігоровича на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Хрущ В.Л. у м.Тернополі о 15:16, повний текст якого складений 09 жовтня 2019 року, у справі №500/1692/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Тернопільської митниці ДФС, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/001088/2 від 08.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що митну вартість імпортованого транспортного засобу визначено за основним методом та до декларації додано достатній пакет документів на підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача адвокат Нюня Олександр Ігорович оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 02.05.2019 агентом з митного оформлення позивача ОСОБА_2 до митного оформлення було подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA403030/2019/011930, якою задекларовано товар, який ввозиться на митну територію України, а саме вживаний легковий автомобіль марки INFINITY, модель FX 30d Automatic, 238 HP, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення.

В декларації зазначено: метод визначення митної вартості товарів в гр.43 ліве поле 1, праве поле не заповнене, ціна товару гр.42 - 10120,05 швейцарських франків (а.с.31).

Одночасно із митною декларацією, надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення, зокрема:

- рахунок-фактура (інвойс) №157090 від 09.05.2019;

- декларація про походження товару №418.537.139 від 08.02.2017;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/41754 від 22.06.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 08.02.2017;

- внутрішній договір (контракт) доручення №ННТ 742234 від 10.05.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №6ТЗ-1049 від 18.06.2019;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_3 від 30.06.1995;

- інформацію із сайту Саrinfo від 27.06.2019;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 18.06.2019;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 18.06.2019;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 27.06.2019;

- паспорт документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FА203684 від 09.04.2015.

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю:

"103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби";

"105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів";

"106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

Також, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" проінформовано: "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації/, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість -16850,00".

Відповідно до профілів ризику, згенерованих АСАУР та Розпорядження Тернопільської митниці ДФС від 19.10.2018 №24-р посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання запит №439 від 02.05.2019 щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Уповноваженою особою митного органу декларанту надіслано електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема, додаткові документи (якщо вони не були подані з митною декларацією), які підтверджують числове значення складових митної вартості: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, рахунок - проформу, банківські платіжні документи (а.с.37).

Уповноваженою особою декларанта, до митного органу подано додаткові документи: інформацію з інтернет ресурсу Swiss Experts AG від 05.07.2019 про вартість подібних транспортних засобів в країні експортері та витяг із аукціону Carauktion від 05.07.2019 про вартість подібних транспортних засобів в країні експортері. Інших запитуваних митним органом документів надано не було.

08.07.2019 Тернопільською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/001088/2 (а.с.8).

10.07.2019 Тернопільською митницею ДФС сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА403030/2019/00740.

Зі змісту карки відмови слідує, що підставами для її формування є неподанням декларантом документів, витребуваних органом доходів і зборів, та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 08.07.2019 №UA403000/2019/001088/2 (а.с.9).

09.07.2019 уповноваженою особою позивача подано для митного оформлення нову митну декларацію №UA403030/2019/012555, за якою товар - легковий автомобіль марки INFINITY, модель НОМЕР_4 30d Automatic, 238 HP, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення випущено у вільний обіг.

Позивач, вважаючи рішення Тернопільської ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/001088/2 від 08.07.2019 протиправним, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного рішення з підстав неподання декларантом достатніх документів, що дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та відомостей про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження факту сплати митної вартості ввезеного на митну територію транспортного засобу за ціною договору, обгрунтованості причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, послідовності застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом, вказавши на наявність обгрунтованого сумніву у митного органу щодо сплати позивачем заявленої вартості, що надало митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 2-3 ст. 54 МК України).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (Пункт 2 частини шостої статті 54 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відтак, в силу приписів статті 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, що вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом.

Відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивача митної вартості імпортованого в Україну транспортного засобу було перевірено надані до митної декларації №UA403030/2019/111930 документи.

При цьому, зазначена митна вартість товару не визнана митним органом. Відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення митної вартості декларантом, вважаючи, що заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор», що зумовило направлення декларанту електронного повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, рахунок - проформу, банківські платіжні документи.

Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України.

Встановлено, що за результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів, визначивши їх чіткий перелік.

Однак, декларантом на вимогу митниці надано документи, якими належним чином не підтверджено числові значення митної вартості транспортного засобу, а саме згідно рахунку-фактури (інвойсу) CARAUKTION AG №157090 від 09.05.2019 покупцем є ОСОБА_3 . За вказаним рахунком-фактурою (інвойсом) CARAUKTION AG №157090 від 09.05.2019 він підлягав сплаті до 14.05.2019. У цьому ж інвойсі визначено, що транспортний засіб залишається власністю CARAUKTION AG до повної сплати даного рахунку.

Разом з тим, доказами, наданими сторонами на розгляд суду, підтверджується факт оплати митної вартості ОСОБА_4 .

Однак, позивачем на ім`я Дідика ОСОБА_5 нотаріально посвідчена довіреність була видана лише 10.05.2019.

До митного оформлення також було подано кредитне авізо від 20.05.2019 року щодо відшкодування Артему ОСОБА_6 ПДВ у сумі 251,65 швейцарських франків за Ford Focus за рахунком № НОМЕР_5 , який підлягав сплаті до 30.05.2019.

Жодних доказів відношення вказаного кредитного авізо до митного оформлення автомобіля марки INFINITY, модель FX 30d Automatic, 238 HP, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення митному органу не подано.

Водночас, сума у розмірі 251,65 швейцарських франків, яка згідно тверджень позивача була оплачена ОСОБА_4 в рахунок ціни розмитнюваного транспортного засобу, - не була підтверджена поданими до митного оформлення документами.

Крім того, на час прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2019/001088/2 від 08.07.2019, документи, які були подані декларантом митному органу, не свідчили про факт використання коштів, які підлягали поверненню за кредитним авізо в рахунок оплати транспортного засобу, який розмитнювався.

Також, документ Про підтвердження операції, а саме інвойс (рахунок) CARAUKTION AG №157090 від 09.05.2019, згенерований 30.06.2019, підтверджує здійснення ОСОБА_4 платежу за рахунком №157090 за типом операції виплата за кордон у розмірі 9868,40 швейцарських франків. Однак, вказаний документ не містить реквізитів, які дозволяють ідентифікувати даний документ саме з операцією купівлі-продажу легкового автомобіля марки INFINITY, модель FX 30d Automatic, 238 HP, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення (а.с.14).

Слід зазначити, що наданий на розгляд суду інвойс (рахунок) CARAUKTION AG №157090 від 09.05.2019, в якому зазначено, що рахунок було оплачено повністю 21.05.2019, та використання коштів у сумі 251,65 швейцарських франків (повернення ПДВ у Швейцарії за Ford Focus: RG НОМЕР_6 ) на оплату рахунку разом з банківським переказом у розмірі 9862,40 швейцарських франків, митному органу до митного оформлення не надавався.

Крім того, номер рахунку 153841 щодо повернення ПДВ у Швейцарії за Ford Focus, вказаний у згенерованому інвойсі (рахунку) CARAUKTION AG №157090 від 09.05.2019, не відповідає номеру рахунку, вказаному у кредитному авізо від 20.05.2019 про повернення ОСОБА_7 коштів по ПДВ у розмірі 251,65 швейцарських франків - 157366.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, доведена в повному обсязі.

Щодо обгрунтованості підстав неможливості застосування митним органом при визначенні митної вартості автомобіля попередніх п`яти методів колегія суддів зазначає наступне.

Частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом встановлено, що декларантом були надані органу доходів і зборів документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, однак їх зміст не підтвержував заявлену митну вартість ввізного товару та на вимогу митного органу належних документів декларантом не надано.

Так, за змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що у зв`язку з наявністю умов, визначених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.

Встановлено, що у митного органу при винесені рішення про коригування митної вартості товарів, не було достатньо обґрунтованих підстав для ідентифікації здійснених платежів із об`єктом розмитнення та об`єктивних причин для визнання заявленої митної вартості.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України).

Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності. Вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (до ЕМД додано витяг з schwackenet.de). У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом (до ЕМД додано витяги з mobile.de). На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч. 3 ст.53 МК України копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні 14150 EUR, що на момент подання ЕМД становить 15724.90 СНF.

Також зі змісту рішення слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом, доведення інформації про право декларанта вчиняти дії, передбачені ч.7 ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України.

Тобто, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (метод 1) та необхідності визначення митної вартості товару за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Також у спірному рішенні зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу за резервним методом колегія суддів вважає правомірним.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/001088/2 від 08.07.2019 є безпідставними та необгрунтованими, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нюні Олександра Ігоровича залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №500/1692/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 12.02.2020.