Справа № 320/5487/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року справа № 320/5487/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати дії Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, головного державного виконавця Цимбал Н.В., щодо накладення штрафу на ОСОБА_1 неправомірними;

- визнати протиправною та скасувати постанову Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, головного державного виконавця Цимбал Н.В., про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 6143,95 грн. від 14.03.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови. Відкрито провадження в адміністративній справі №320/5487/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України, витребувано докази у справі від відповідача, запропоновано відповідачеві протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у Яготинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №50229022 з примусового виконання виконавчого листа №356/618/14ц, виданого 02.07.2014 Березанським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач пояснює, що 28.03.2019 позивачем було одержано спірну постанову про накладення на нього штрафу від 14.03.2019 у сумі 6143,95 грн., у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 30719,75 грн. станом на 30.06.2019.

Позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для прийняття вказаної постанови, оскільки він не ухилявся від сплати аліментів.

Так, позивач вказує, що дана заборгованість фактично утворилась у зв`язку з невірним нарахуванням державним виконавцем розміру аліментів, який в квітні 2018 року за заявою стягувача зробив перерахунок, а тому фактично боржник у виникненні даного боргу був не винний, оскільки сплачував аліменти в тому розмірі, що був визначений державним виконавцем.

Відповідач письмових заперечень проти позову чи відзиву на позовну заяву до суду не надав, копію ухвали суду від 11.11.2019 отримав 14.11.2019, що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням, про причини ненадання суду відзиву на позов та витребуваних судом доказів суд не повідомив.

Третьої особою ОСОБА_2 надано пояснення щодо суті позову, з яких вбачається, що, на думку третьої особи, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, а тому є підстави для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Відтак, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Яготинським РС Управління ДМС України в Київській області 10.10.2014 (а.с.8).

Судом встановлено, що 02.07.2014 Березанський міський суд Київської області видав виконавчий лист №356/618/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).

На підставі вказаного виконавчого документа, Яготинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження №50229022.

Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах, який складено головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Цимбал Н.В. від 07.03.2018 №2317, заборгованість боржника зі сплати аліментів за період з листопада 2015 року по березень 2018 року станом на 31.03.2018 складає 447,60 грн. (а.с. 20).

Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах, який складено головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Цимбал Н.В. від 04.04.2018 №2948, заборгованість боржника зі сплати аліментів за період з листопада 2015 року по березень 2018 року станом на 31.03.2018 складає 25350,25 грн. (а.с. 19).

У зв`язку з непогашенням заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 30719,75 грн. станом на 30.06.2019, що перевищує суму відповідних платежів понад 1 рік, головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Цимбал Н.В. 14.03.2019 року винесено постанову про накладення штрафу від 14.03.2019 у ВП №50229022, відповідно до якої на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів на користь стягувача в сумі 6143,95 грн. (а.с. 17).

Позивач, вважаючи зазначену постанову протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 1 частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VIII встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності з 28.08.2018.

Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частини першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, оскільки заборгованість позивача щодо сплати аліментів на користь стягувача утворилась з 01.11.2015, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абзацом 1 частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VIII, введена лише з 28.08.2018, на позивача не може бути накладено штраф з розрахунку всієї суми заборгованості.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №620/655/19, від 01 серпня 2019 року у справі №440/1253/19, від 02 вересня 2019 року №520/3935/19, від 17 грудня 2019 року у справі №500/2025/19.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Як стверджує позивач у позовній заяві заборгованість утворилась у зв`язку з невірним нарахуванням державним виконавцем розміру аліментів, та в квітні 2018 року зроблено перерахунок заборгованості, а тому борг виник не з вини боржника, оскільки боржник сплачував аліменти у тому розмірі, що був визначений державним виконавцем.

Дані доводи позивача відповідачем не спростовано.

Тобто, доказів існування заборгованості зі сплати аліментів станом на 14.03.2019 (день прийняття спірної постанови) зі сплати аліментів по виконавчому листу №356/618/14-ц від 02.07.2014 у розмірі 30719,75 грн. суду не надано.

Водночас відповідач при винесенні постанови про накладення штрафу на позивача від 14.03.2019 у ВП №50229022 не вчинив дій, спрямованих на перевірку наявності заборгованості на момент її винесення, адже в тексті самої постанови вказано про наявність заборгованості станом на 30.06.2019, без зазначення, за який саме період утворилась така заборгованість.

На підставі викладеного, суд вважає відсутнім такий юридичний факт, як наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, станом на день прийняття оскарженої постанови про накладення штрафу. Як наслідок, відсутня підстава для накладення на позивача штрафу у сумі 6143,95 грн.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень - відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача не надав та не довів відсутності підстав для скасування постанови.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач не повідомив суду про наявність у нього поважних причин для неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, що розцінюється судом як визнання позову.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 витребувано докази у справі від відповідача, зокрема, витяг з ЄДР на відповідача; копію Положення про Яготинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області; розрахунок заборгованості позивача по аліментах у сумі 30719,75 грн. станом на 30.06.2018, вказаний в оскаржуваній постанові від 14.03.2019; письмові пояснення про те, чи звертався стягувач про перерахунок суми аліментів та чи проводився в квітні 2018 року відповідачем перерахунок суми аліментів, якщо так, надати відповідне звернення стягувача; копії всіх матеріалів ВП №50229022 з виконання виконавчого листа №356/618/14ц, виданого 02.07.2014 Березанським міським судом Київської області.

Проте, відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, копію ухвали суду від 11.11.2019 отримав 14.11.2019, що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням, про причини ненадання суду відзиву на позов та витребуваних судом доказів суд не повідомив.

Відповідно до ч.9статті 79 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду копій всіх матеріалів ВП №50229022 з виконання виконавчого листа №356/618/14ц, виданого 02.07.2014 Березанським міським судом Київської області, суд визнає відсутніми у відповідача належні докази щодо існування заборгованості позивача зі сплати аліментів у сумі 30719,75 грн. станом на 30.06.2019.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність постанови головного державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Цимбал Н.В., винесеної 14.03.2019 в рамках виконавчого провадження № 50229022 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в сумі 6143,95 грн.

Що стосується вимоги щодо визнання неправомірними дій Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, головного державного виконавця Цимбал Н.В., щодо накладення штрафу на ОСОБА_1 , суд вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення передбачених дій являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії, зокрема в даному випадку постанова про накладення штрафу. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для особи прав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Суд не приймає до уваги пояснення третьої особи у справі ОСОБА_2 , яка є стягувачем у ВП № 50229022, про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки питання про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду ретельно досліджено та вирішено ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2019, якою поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1537,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.11.2019 №71793 (а.с.28), з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Цимбал Н.В. про накладення штрафу від 14.03.2019 ВП №50229022.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (ідентифікаційний код: 34233671; місцезнаходження: 07700, Київська область, м. Яготин, вул. Незалежності, буд. 148).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано - 31.01.2020.

Суддя Кушнова А.О.