Справа № 317/3957/19
Суддя: Мінгазов Р. В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/3957/19
Провадження № 2-а/317/12/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі Герман Н.П.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мухіна А.А. ,

представника відповідача Матченка С.Б.,

розглянувши в залі суду в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. першого заступника начальника Запорізької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Зарубіна Б.О. про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. першого заступника Запорізької митниці ДФС Зарубіна Б.О. від 04.12.2019 у справі про порушення митних правил №0144/11200/19, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 58325,55 грн.

Позивач вважає постанову протиправною, упередженою і необ`єктивною, а також прийнятою з порушенням діючого законодавства.

В обґрунтування позову та під час розгляду справи вказує, що відповідно до обставин вказаної справи та викладених в оскаржуваній постанові подій 14.03.2019 у «Міжнародному аеропорту Запоріжжя» Позивач обрала для проходження митного контролю «зелений коридор» без заповнення митної декларації. Після проходження особистого догляду, головним державним інспектором ВМО № 1 м/п «Запоріжжя - аеропорт» Запорізької митниці ДФС Барановським Е.В. було складено протокол про порушення митних правил № 0144/11200/19, згідно якого ОСОБА_1 були вчинені протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в усній формі неправдивих відомостей щодо фактурної вартості товару - ювелірні вироби, та надання з метою ухилення від сплати митних платежів, митному органу документів, що містять вартість товарів істотно нижчу за вартість, визначену експертом, а саме: інвойс від 11.03.19 № 167122 на суму 408,83 доларів США та фактуру-інвойс у валюті Туреччини від 1.03.2019 № 167122 на суму 2233,85 турецьких лір, що призвело до несплати митних платежів на загальну суму 19441,85 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень Розділу 9 МК України, одним із документів які подаються декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару є рахунок-фактура (інвойс).

Таким чином, Позивач діяла абсолютно в межах чинного законодавства та встановлених обмежень і приписів МК України щодо порядку проходження митного контролю та переміщення зазначених товарів через митний кордон України.

Доводи відповідача ґрунтуються лише на власних припущеннях, недостовірно викладеній інформації та декількох процесуальних документах, які жодним чином не містять доказів вчинення Позивачем вказаного порушення митних правил, а тим паче умислу на вчинення цих нібито протиправних дій.

Оскаржувана Постанова була винесена Відповідачем на підставі протоколу про порушення митних правил №0144/11200/19 від 07.03.2019 року, який, у свою чергу, також був складений лише на підставі Висновку №197 від 29.08.2019 року Департаменту податкових та митних експертиз ДФС (з урахуванням Висновку Державного гемологічного центру України від 26.07.2019 року № 10877-АЮ), відповідно до якого вартість вилученого у Позивача товару у вигляді ювелірних виробів зі срібла станом на час проведення експертизи становить 90938,10 грн.

При цьому, відповідно до наданого Висновку, вказана ціна розрахована із середньо ринкової вартості аналогічних виробів на території України, а не Турецької Республіки, де Позивач їх безпосередньо і придбала, на підтвердження чого надала відповідні документи - інвойси, видані на її ім`я ювелірними магазинами м. Стамбул, Турецької Республіки, із точним зазначення їх ваги та вартості на території Турецької Республіки, які Відповідач жодним чином не дослідив під час провадження по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За диспозицією ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Однак, незважаючи на наявність ніяким чином не оспорюваних інвойсів, наданих Позивачем на підтвердження вказаної митної вартості товару, в яких зазначена сплачена ціна за товар в іншій країні, що також жодним чином не перевірено та не спростовано, Відповідач умисно та протиправно посилається при прийнятті рішення лише на вказаний висновок за яким встановлено лише середньоринкову вартість аналогічних товарів в Україні, а не в країні походження, і у часовому проміжку 6 місяців, а не станом на день декларування.

З огляду на викладене, Відповідачем не надано жодних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що будь-які дії Позивача спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, та надання документів які містять неправдиві відомості щодо вартості товару.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, тощо.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведених підстав просить задовольнити позов, визнати протиправною та скасувати постанову в.о. першого заступника Запорізької митниці ДФС Зарубіна Б.О. від 04.12.2019 у справі про порушення митних правил №0144/11200/19 у зв`язку з відсутністю у її діях ознак порушення митних, провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник Запорізької митниці ДФС Матченко С.Б. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у відзові не позов.

Вважає, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи. Так, 14.03.2019 року о 15 год. 35 хв., в зоні митного контролю залу на «Приліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя, під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 1469 «Стамбул - Запоріжжя» громадянка України ОСОБА_1 самостійно обрала для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку (без заповнення митної декларації).

Під час проведення митного контролю багажу гр. ОСОБА_1 встановлено, що у валізі зазначеної громадянки, крім особистих речей, знаходяться (без ознак приховування) ювелірні вироби сріблястого, жовтого, чорного кольору у кількості 277 шт. Гр. ОСОБА_1 задекларувала в усній формі, що загальна вартість вищезазначених товарів становить 408,83 доларів США та надала в якості підтвердження їх фактурної вартості інвойс від 11.03.19 № 167122 на суму 408,83 доларів США та фактуру-інвойс у валюті Туреччини від 11.03.19 № 167122 на суму 2 233,85 турецьких лір. У перерахунку в евро по курсу НБУ на день переміщення через митний кордон України задекларована гр. ОСОБА_1 вартість вищезазначеного товару становить 361,70 евро та відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України не є об`єктом оподаткування.

З метою здійснення перевірки зазначеної у інвойсах вартості товару вищезазначені ювелірні вироби були прийняті від гр. ОСОБА_1 по уніфікованій митній квитанції МД-1 від 14.03.2019 КБ № 426800 для проведення експертиз в Державному гемологічному центрі України та Департаменті податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби (далі - ДПМЕ ДФС) з метою визначення їх фізико-хімічних показників та реальної вартості. Відповідно до висновку ДПМЕ ДФС від 29.08.2019 №197 надані для дослідження зразки в кількості 277 шт. відносяться до ювелірних виробів з дорогоцінних металів, що повністю виготовлені зі сплавів срібла або містять основні складові елементи зі сплавів срібла, а їх загальна вартість становить 90 938, 10 грн. У перерахунку в евро по курсу НБУ на день переміщення через митний кордон України вартість зазначених ювелірних виробів становить 3 012,96 евро.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою ст. 374 МК України, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 евро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 евро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення).

Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення).

Вартість вищевказаних виробів із срібла перевищує неоподатковану норму ввезення товарів, що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, а тому підлягають оподаткуванню згідно частини 4 статті 374 Митного кодексу України.

Відповідно до розрахунку загальна сума митних платежів, від сплати якої ухилялася гр. ОСОБА_1 при ввезенні на митну територію України вищезазначених ювелірних виробів, становить 19 441,85 грн.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 були вчинені протиправні дії спрямовані на звільнення від сплати митних платежів шляхом заявления в усній формі неправдивих відомостей щодо фактурної вартості вищезазначеного товару - ювелірні вироби, та надання, з метою ухилення від сплати митних платежів, митному органу документів, що містять вартість товарів істотно нижчу за вартість, визначену експертом, а саме: інвойс від 11.03.19 № 167122 на суму 408,83 доларів США та фактуру-інвойс у валюті Туреччини від 11.03.19 № 167122 на суму 2 233,85 турецьких лір, що призвело до несплати митних платежів на загальну суму 19 441,85 грн.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Під час провадження у справі про порушення митних правил № 0144/11200/19 надана належна оцінка доказам, всебічно, повно та об`єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, доведена наявність вини в діях гр. ОСОБА_1 . Обставин, які б пом`якшували відповідальність гр. ОСОБА_1 за порушення митних правил, не встановлено.

Під час провадження у справі про порушення митних правил № 0144/11200/19 було з`ясовано, що матеріали справи містять докази того, що гр. ОСОБА_1 переміщувала вироби із срібла (прикраси) вартість яких становить 90938,10 грн. (висновок Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №197), що перевищує неоподатковану норму ввезення товарів, що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, а тому підлягають оподаткуванню згідно частини 4 статті 374 Митного кодексу України.

Таким чином, громадянкою ОСОБА_1 було вчинено дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом заявления в усній формі неправдивих відомостей щодо фактурної вартості вищезазначеного товару - ювелірні вироби, та надання, з метою ухилення від сплати митних платежів, митному органу документів, а саме: інвойс від 11.03.19 № 167122 на суму 408,83 доларів США та фактуру-інвойс у валюті Туреччини від 11.03.19 № 167122 на суму 2 233,85 турецьких лір що містять, вартість товарів істотно нижчу за вартість визначену експертизою.

Постановою в справі про порушення митних правил № 0144/11200/19 від 04.12.2019 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 58325,55 грн. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою в.о. першого заступника начальника Запорізької митниці ДФС Зарубіним Б.О. №0144/11200/19 від 04.12.2019 за результатами розгляду справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , останню визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 58325,55 грн.

Суть правопорушення полягає у тому, що 14.03.2019 року о 15 год. 35 хв., в зоні митного контролю залу на «Приліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя, під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 1469 «Стамбул - Запоріжжя» громадянка України ОСОБА_1 самостійно обрала для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку (без заповнення митної декларації).

Під час проведення митного контролю багажу гр. ОСОБА_1 встановлено, що у валізі зазначеної громадянки, крім особистих речей, знаходяться (без ознак приховування) ювелірні вироби сріблястого, жовтого, чорного кольору у кількості 277 шт. Гр. ОСОБА_1 задекларувала в усній формі, що загальна вартість вищезазначених товарів становить 408,83 доларів США та надала в якості підтвердження їх фактурної вартості інвойс від 11.03.19 № 167122 на суму 408,83 доларів США та фактуру-інвойс у валюті Туреччини від 11.03.19 № 167122 на суму 2 233,85 турецьких лір. У перерахунку в евро по курсу НБУ на день переміщення через митний кордон України задекларована гр. ОСОБА_1 вартість вищезазначеного товару становить 361,70 евро та відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України не є об`єктом оподаткування.

Запорізька митниця ДФС не погодилась з заявленою митною вартістю і з метою здійснення перевірки зазначеної у інвойсах вартості товару вищезазначені ювелірні вироби були прийняті від гр. ОСОБА_1 по уніфікованій митній квитанції МД-1 від 14.03.2019 КБ № 426800 для проведення експертиз в Державному гемологічному центрі України та Департаменті податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби (далі - ДПМЕ ДФС) з метою визначення їх фізико-хімічних показників та реальної вартості.

Відповідно до висновку ДПМЕ ДФС від 29.08.2019 №197 надані для дослідження зразки в кількості 277 шт. відносяться до ювелірних виробів з дорогоцінних металів, що повністю виготовлені зі сплавів срібла або містять основні складові елементи зі сплавів срібла, а їх загальна вартість становить 90 938, 10 грн. У перерахунку в евро по курсу НБУ на день переміщення через митний кордон України вартість зазначених ювелірних виробів становить 3 012,96 евро.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою ст. 374 МК України, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 евро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення).

Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення).

Вартість вищевказаних виробів із срібла перевищує неоподатковану норму ввезення товарів, що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, а тому підлягають оподаткуванню згідно частини 4 статті 374 Митного кодексу України.

Відповідно до розрахунку платежів сума недоборів складає 19441,85 грн.

27.09.2019 ОСОБА_1 була ознайомлена з висновком Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №197 та 27.09.2019 Запорізькою митницею ДФС відносно ОСОБА_1 , в її присутності, складено протокол про порушення митних правил № 0144/11200/19 за ст. 485 МК України, як дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна, порушень не вчиняла, вилучені речі є особистими, їх сумарна фактична вартість не перевищує еквівалент 1000 євро.

Про місце і час розгляду справи про порушення митних правил №0144/11200/19 ОСОБА_1 була належним чином сповіщена.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи про порушення митних правил №0144/11200/19.

Запорізькою митницею ДФС під час провадження у справі про порушення митних правил № 0144/11200/19 було встановлено, що ОСОБА_1 переміщувала вироби із срібла (прикраси) вартість яких становить 90938,10 грн., що перевищує неоподатковану норму ввезення товарів, що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, а тому підлягають оподаткуванню згідно частини 4 статті 374 Митного кодексу України. Запорізька митниця ДФС дійшла висновку, що громадянкою ОСОБА_1 було вчинено дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів у спосіб заявлення в усній формі неправдивих відомостей щодо митної вартості товару та надання з цією ж метою митному органу документів, що містять вартість товару істотно нижчу, а саме надання інвойсу від 11.03.2019 № 167122 та фактуру-інвойсу від 11.03.2019 № 167122, що призвело до несплати митних платежів на суму 19 441,85 грн..

Розгляд справи про порушення митних правил № 0144/11200/19 відбувся 04.12.2019 у присутності захисника особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_2 .

Постановою в справі про порушення митних правил № 0144/11200/19 від 04.12.2019 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 58325,55 грн.

У оскаржуваній постанові об`єктивна сторона правопорушення сформульована як заявлення в усній формі неправдивих відомостей щодо фактурної вартості товару, та надання, з метою ухилення від сплати митних платежів митному органу документів, що містять вартість товару істотно нижчу за вартість, визначену експертом, а саме, інвойсу від 11.03.2019 № 167122 на суму 408,83 долари США та фактури-інвойсу к валюті Туреччини від 11.03.2019 №167122 на суму 2 233,85 турецьких лір, що призвело до несплати митних платежів на загальну суму 19 441,85 грн.

Не погодившись постановою, ОСОБА_1 оскаржила її до суду.

Відповідно до приписів ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно вимог ст. 530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом, при цьому відповідно до вимог ч.1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Як передбачено в ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 490 МК України, протокол про порушення митних правил мають право складати: 1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил; 2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обов`язками мають таке право; 3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці.

Згідно ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Для притягнення до відповідальності згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості щодо митної вартості товару, наявність прямого умислу.

За змістом статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, в даній справі доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

При ухваленні рішення суд виходить з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Оцінюючи протокол про порушенням митних правил, враховуючи доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, з точки зору їх логічності, послідовності, достовірності, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, суд вважає, що додані до протоколу про порушення митних правил письмові докази не доводять беззаперечно наявність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ст. 485 МКУ, оскільки рішення було прийнято без з`ясування усіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

При цьому відповідно до положень Розділу 9 МК України, одним із документів які подаються декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару є рахунок-фактура (інвойс).

Виявлені у ОСОБА_1 ювелірні вироби сріблястого, жовтого, чорного кольору (без зазначення їх опису та найменування) кількістю 277 шт. були прийняті на зберігання митницею по квитанції МД-1 серії КБ №426800 від 14.03.2019 для проведення експертизи з метою визначення їх фізико-хімічних показників та реальної вартості.

Оскаржувана постанова була винесена відповідачем на підставі протоколу про порушення митних правил №0144/11200/19 від 27.09.2019 року, який був складений лише на підставі Висновку №197 від 29.08.2019 року Департаменту податкових та митних експертиз ДФС (з урахуванням Висновку Державного гемологічного центру України від 26.07.2019 року № 10877-АЮ), відповідно до якого за результатами досліджень надані зразки ідентифіковано як особисті прикраси, що повністю виготовлені зі сплавів срібла або містять в своїй основі складові елементи зі сплавів срібла, а також елементи позолоти, відносяться до ювелірних виробів з дорогоцінних металів. Вартість вилученого у Позивача товару у вигляді ювелірних виробів зі срібла становить 90938, грн., станом на 29.08.2019 р.

У висновку зазначено, що вартість дорогоцінних металів визначалися за цінами світового ринку, а саме, із середньоринкової вартості аналогічних виробів на території України, а не Турецької Республіки, де Позивач їх безпосередньо придбала, на підтвердження чого надала відповідний документ - інвойс, виданий на її ім`я ювелірними магазинами м. Стамбул Турецької Республіки (інвойс № 167122 від 11.03.2019 виданий компанією Ipekyolu jewellery, із точним зазначення їх ваги та вартості на території Турецької Республіки, які Відповідач жодним чином не дослідив під час провадження по справі.

Відповідачем жодним чином не було перевірено справжність наданих інвойсів та відповідність зазначених в них відомостей щодо вартості товару.

Згідно Висновку, розрахунок вартості виробів за ринковими цінами, що діють на дату проведення оцінки, здійснювався відповідно до Порядку обліку, зберігання і розпорядження дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням ограногенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 04.11.2004 №692.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

За диспозицією ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Однак, незважаючи на наявність ніяким чином не спростованих інвойсів, наданих Позивачем на підтвердження вказаної митної вартості товару, в яких зазначена сплачена ціна за товар в іншій країні, що також не було предметом перевірки та не спростовано, Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення послався на вказаний висновок, за яким встановлено лише середньоринкову вартість аналогічних товарів в Україні, а не в країні походження, і у часовому проміжку 6 місяців, а не станом на день декларування.

На підставі досліджених по справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ч. 2 ст. 2 КАС України прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, дійшовши передчасного висновку про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 531 МК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги про визнання оскаржуваної постанови протиправною не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд не повноважний вирішувати даного виду питань.

Керуючись ст.ст. 71, 77, 292, 485, 494, 495, 498, 529- 531 Митного кодексу України, ст.ст. 242- 246, 250, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до в.о. першого заступника начальника Запорізької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Зарубіна Б.О. (69015, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову Запорізької митниці ДФС від 04.12.2019 у справі про порушення митних правил №0144/11200/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та закрити провадження у справі.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Мінгазов