Справа № 295/14939/19
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти ТОР управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Кушнерчук Тетяни Сергіївни про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому, вказуючи на неправомірність дій працівника поліції, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16.09.2019 року серії ДП18 003361, якою його визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч 1. ст. 126 КУпАП, а саме: як порушення правил зупинки та керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постанова не відображає дійсних обставин справи.

Так, на думку позивача, зупинка транспортного засобу здійснена відповідно до вимог Правил дорожнього руху, а інспектором проігноровано обов`язок зі всебічного з`ясування обставин, не зібрано належних доказів в підтвердження події адміністративного правопорушення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому звернуто увагу на тому, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень, прийняття рішення відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали. Представник просив звернути увагу, що вимога про пред`явлення посвідчення водія не є обґрунтованою за відсутності виправданих підстав убачати в діях особи складу адміністративного правопорушення. Крім того, позивач фактично був позбавлений можливості пред`явити необхідні документи, оскільки до нього було застосовано спеціальні заходи.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.09.2019 року серії ДП18 № 003361, позивач ОСОБА_1 у вказаний день по вул. І .Франка, 3 в м. Житомирі здійснив зупинку транспортного засобу на відстані, меншою 10 метрів під виїзду з прилеглої території. Водій відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль.

Позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 126 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно частини першої статі 122 КУпАП порушення правил зупинки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною першої статі 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено настання відповідальності в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 15.9 «и» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів Українивід 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оглянутий в судовому засіданні електронний доказ - відеозапис з нагрудної камери, лише уривками виявляє розташування транспортного засобу, автомобіля марки «БМВ», що, за переконанням суду, не є достатнім для висновку про місце розташування такого автомобіля по відношенню до прилеглої території та відстані до виїзду з неї.

Висновок інспектора про порушення правил зупинки не підтверджено в судовому засіданні наведеними електронними доказами, крім того, відповідачем не в повній мірі виконано положення ст. 280 КУпАП, яка зобов`язує повноважну на розгляду справи про адміністративне правопорушення особу з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки водієм заперечувалось порушення правил зупинки у вигляді не дотримання найменшої відстані до прилеглої території, інспектор повинен був забезпечити збирання належних та допустимих доказів в спростування відповідних тверджень, зокрема: визначити схему проїзних частин як головної дороги так і прилеглої території, їх розміри, встановити розташування транспортного засобу відносно меж проїзних частин.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» визначено випадки, за яких поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Серед таких, зокрема, є існування достатніх підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідачем не надано доказів, які вказують на вчинення позивачем правопорушення, існування інших, визначених умовами ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», підстав вимагати пред`явлення документів.

Про неправомірність дій працівників патрульної поліції щодо вимагання для пред`явлення документів за відсутності інших обставин, які вказують на вчинення особою адміністративного правопорушення, вказав Верховний Суд у постанові № 686/11314/17 від 15.03.2019 року.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано достатньо доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладені судом висновки щодо неправомірності вимог інспектора про надання для перевірки посвідчення водія за відсутності інших обставин, які вказують на вчинення особою адміністративного правопорушення, вчинення якого, у свою чергу, не було доведено в належний спосіб, суд вважає необхідним визнати дії інспектора протиправними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 36, 122, 126, 247, 251, 258, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти ТОР управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Кушнерчук Тетяни Сергіївни щодо винесення постанови від 16.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2019 року серії ДП18 № 003361 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, судовий збір компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов