Справа № 200/317/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р. Справа№200/317/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування Рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 липня 2019 року, та рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 листопада 2019 року щодо відмови в призначенні пільгової пенсії, зобов`язання Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 12 липня 2014 року, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 29 липня 1982 року по 06 жовтня 1982 року на посаді "волочильника" в калібрувальному цеху, з 28 березня 1985 року по 07 квітня 1991 року на посаді "волочильника волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинських станів у калібрувальному цеху" в Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе, з 08 квітня 2009 року по 10 червня 2009 року, на посаді "асфальтобетонника" в Костянтинівській підрядній спеціалізованій ремонтно-будівельній дільниці, періоду навчання з 01 вересня 1981 року по 22 липня 1982 року за професією "волочильника" в професійно-технічному училищі №13, період) проходження строкової військової служби з 27 жовтня 1982 року по 21 січня 1985 року, а також періодів знаходження у відпустках без збереження заробітної плати у 1992 році - 15 днів, у 1995 рік - 2 дні, 2002 рік - 2 дні, 2009 - 12 днів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 12.07.2019 року згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 18.07.2019 року відповідачем було винесено рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, яке вмотивовано тим, що позивач не має достатнього пільгового стажу за Списком №2. 25.11.2019 року відповідачем повторно винесено рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, яке вмотивовано тим, що позивач не має достатнього пільгового стажу за Списком №2. До пільгового стажу за Списком 2 не враховано період роботи з 29 липня 1982 по 06 жовтня 1982 року на посаді "волочильника" в калібрувальному цеху, з 28 березня 1985 року по 07 квітня 1991 року на посаді "волочильника волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинських станів у калібрувальному цеху" в Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе, з 08 квітня 2009 року по 10 червня 2009 року, на посаді "асфальтобетонника" в Костянтинівській підрядній спеціалізованій ремонтно-будівельній дільниці, періоду навчання з 01 вересня 1981 року по 22 липня 1982 року за професією "волочильника" в професійно-технічному училищі №13, період) проходження строкової військової служби з 27 жовтня 1982 року по 21 січня 1985 року, а також періодів знаходження у відпустках без збереження заробітної плати у 1992 році - 15 днів, у 1995 рік - 2 дні, 2002 рік - 2 дні, 2009 - 12 днів. Позивач вважає зазначені рішення відповідача щодо відмови в призначенні пільгової пенсії незаконними. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив, що 12.07.2019 та 15.11.2019 року звернувся із письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначив, що архівна довідка, яку видано архівним відділом виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 05.06.2019 року про період роботи з 28.03.1985 по 07.04.1991 в якості волочильника, в якій за період роботи з 29.07.1982 по 06.10.1982 зазначено тільки номери та дати наказів про прийняття та звільнення з посади волочильника калібровочного цеху без зазначення дати прийняття та звільнення з роботи. Довідку пільгового характеру встановленого зразка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ліквідатором підприємства, позивачем не надано. У записах трудової книжки та архівних довідках відображено лише період роботи та назви посад, інформація про зайнятість повного робочого дня у шкідливих умовах праці та номер списку пільгової пенсії відсутні. Дані записи підтверджують тільки загальний стаж роботи, а не пільговий. Згідно довідки від 22.05.2019 року №29/05 пільговий стаж складає12 років 06 місяців 00 днів та знаходився в безоплатних відпустках за сімейними обставинами: 1992 р. - 15 днів, 1995 р. - 2 дні, 2002 р. - 2 дні, 2009 р. - 12 днів, пільговий стаж вказано не за весь період роботи на підприємстві , а зазначено за періодами з вказанням кількості відпрацьованого часу, без врахування закінчення терміну дії атестації робочих місць на підприємстві, остання атестація робочих місць проведена наказом №18-П від 09.04.2004 року. Страховий стаж позивача склав 36 років 06 місяців 10 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №2 з врахуванням днів безоплатних відпусток та терміну дії атестації робочих місць складає 12 років 03 місяці 17 днів. За таких обставин позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 13 жовтня 2000 року), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач - Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 12.07.2019 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою "Про призначення/перерахунок пенсії", відповідно до якої просив призначити йому пенсію.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для перерахунок пенсії управлінню також надані наступні документи: заява про призначення/перерахунок пенсії, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про зміну назви організації, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи про місце проживання особи, копія паспорту та ідентифікаційного коду; трудова книжка.

Судом встановлено, що на підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 ) на підставі диплому 438226 ОСОБА_1 навчався в ПТУ №13 м. Костянтинівка у період з 01.09.1981 по 22.07.1982 року. (а.с. 17)

Судом на підставі даних трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював у Костянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе у період з 29.07.1982 р. по 06.10.1982 р., а саме:

- на підставі наказу №61 від 30.07.1982 позивача прийнято в калібрувальний цех волочильником 4 розряду;

- на підставі наказу №87 від 13.09.1982 звільнено з заводу за п. 3 ст 36 КЗпП УРСР . (а.с. 17)

Судом встановлено, що на підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 ) на підставі військового квитка НОМЕР_4 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу за період з 27.10.1982 по 21.01.1985 року. (а.с. 17)

Судом на підставі даних трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював у Костянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе у період з 28.03.1985 р. по 07.04.1991 р., а саме:

- на підставі наказу №24 від 28.03.1985 позивача прийнято в калібрувальний цех волочильником волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинських станів у калібрувальному цеху 3 розряду;

- на підставі розпорядження №1301 від 01.04.1987 присвоєно 4 розряд волочильника волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинських станів у калібрувальному цеху;

- на підставі наказу №144 від 03.04.1991 звільнено із заводу за переведенням за п. 5 ст 36 ЗКпП УРСР. (а.с. 18)

Судом на підставі даних трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював у Костянтинівській підрядній спеціалізованій шляховій ремонтно-будівельній дільниці у період з 01.04.2008 р. по 10.06.2009 р., а саме:

- на підставі наказу №34-л від 01.04.2008 позивача прийнято асфальтобетонником з укладки асфальтобетону 4 розряду;

- на підставі наказу №82-л від 10.06.2009 звільнено за ст. 36 ЗКпП України (за згодою сторін). (а.с. 22)

Судом встановлено на підставі Диплому серії НОМЕР_5 від 22 липня 1982 рок, що ОСОБА_1 вступив до Костянтинівського ТУ №13 01 вересня 1981 року та 20 липня 1982 року закінчив повний курс технічного училища за професією волочильник дроту. (а.с. 23)

Судом встановлено, що на підставі військового квитка позивача (серії НОМЕР_4 ) ОСОБА_1 направлений на військову службу 27 жовтня 1982 року та 21 січня 1985 року звільнений в запас. (а.с. 24)

Крім того, в матеріалах справи наявна архівна довідка Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 05.06.2019 р. №05-07-07/458, відповідно до якої ОСОБА_1 прийнято волочильником калібрувального цеху згідно наказу №61 від 30.06.1982 року, звільнено на підставі наказу №87 від 13 жовтня 1982 року. В особовій картці ОСОБА_1 , звільненого у 1991 році є наступні відомості про призначення та переміщення: 28.03.1985 - калібрув. Волочильник волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинський станів 3 розряду (наказ №24 від 28.03.1985 року), 01.04.1987 року - калібрув. Волочильник волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинський станів 4 розряду (розпорядження №1301 від 01.04.1987 року); про звільнення: 07.04.1991 року за переводом (наказ №144 від 03.04.1991 року). Відомості про надання безоплатних відпусток за вказаний період в особовій картці відсутні. (а.с. 25)

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження дійсного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 22.05.2019 року №29/05, за якою атестація робочих місць проведена згідно наказу №18-П від 09.04.2004 року. За час роботи пільговий стаж склав 12 років 06 місяців 00 днів (без відрахування днів безоплатних відпусток. Додатково зазначено, що позивач знаходився у безоплатних відпустках у 1992 році - 15 днів, 1995 році - 2 днів, 2002 році - 2 днів, 2009 році 12 днів. (а.с. 32)

Відповідно до витягу з Підсистеми призначення та виплати пенсії до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 29.07.1982 по 06.10.1982 року, з 28.03.1985 по 07.04.1991 року, з 09.04.2009 по 10.06.2009 року, період навчання з 01.09.1981 по 20.07.1982 року, період проходження строкової військової служби з 27.10.1982 по 21.01.1985 року, періоди знаходження у безоплатних відпустках: з 17.12.1992 по 31.12.1992 року, 20.11.1995 по 21.11.1995 року, з 19.09.2002 по 20.09.2002 року. (а.с. 41)

18.07.2019 року Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.01.2019 року встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 29.07.1982 року НОМЕР_3, заявник працював у «Дружківському підрядному спеціалізованому управлінні з ремонту, будівництва та експлуатації автодоріг» в якості асфальтобетонника: з 10.04.1991 року по 30.04.1993 року; у «Костянтинівській підрядній спеціалізованій шляховій ремонтно- будівельній дільниці» в якості асфальтобетонника: з 06.05.1993 року по 26.11.2003 року; з 26.03.2004 року по 30.11.204 року; з 01.04.2005 року по 31.12.2005 року; з 10.04.2006 року по 01.12.2006 року; з 02.04.2007 року по 31.12.2007 року; з 01.04.2008 року по 10.06.2009 року. Заявником надано довідку від 22.05.219 року № 29/05 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що пільговий стаж по Списку № 2 ОСОБА_1 (без врахування днів безоплатних відпусток) складає: 12 років 06 місяців 00 днів. Згідно наданої довідки ОСОБА_1 знаходився в безоплатих відпустках за сімейними обставинами: 1992р. - 15 днів, 1995р. - 2 дні та 2002р. - 2 дні. Враховуючи вищевикладене, страховий стаж ОСОБА_1 згідно даних трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу складає 36 років 06 місяців 21 день, пільговий стаж за Списком № 2 згідно наданої довідки від 22.05.2019 року № 29/05 з урахуванням днів безоплатних відпусток складає 12 років 05 місяців 17 днів. На момент звернення відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. другого частини другої ст. 114 Закону 1058. Право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 2 частини другої ст. 114 Закону 1058 заявник набуде після досягнення 56 років. За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.п. другого частини другої ст. 114 Закону 1058, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку № 2 - 12 років 06 місяців. (а.с. 10-12)

Крім того, 15.11.2019 року позивач повторно звернувся до управління із заявою за призначенням/перерахунком пенсії. (а.с. 42)

25.11.2019 року Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії, зміст якого аналогічний викладеному у рішенні від 18.07.2019 року. (а.с. 15)

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем через відсутність у пільгових довідках інформації про зайнятість повного робочого дня у шкідливих умовах праці та номеру списку пільгової роботи та не зарахування періоду проходження строкової військової служби періоду навчання до пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Нормами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до додатку (розрахунок стажу) оскаржуваного рішення відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача період строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 27.10.1982 по 21.01.1985 року.

Обставина проходження військової служби позивачем підтверджується записами у трудовій книжці, військовим квитком та не є спірною.

На період проходження позивачем військової служби діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (далі по тексту - Положення).

Пунктом к частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці(підпункти а та б пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16)періоди, зазначені в підпунктах к та л, дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення періоду проходження строкової військової служби в лавах збройних сил слідувала робота позивача по професії, яка віднесена до Списку № 2, а саме: волочильник волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинських станів 3 розряду.

Таким чином, строк військової служби ОСОБА_1 в Збройних Силах СРСР дорівнюється за вибором позивача до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, у зв`язку з чим відповідач діяв неправомірно не зарахувавши даний період до пільгового стажу позивача.

Стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів, в яких позивач перебував у безоплатних відпустках за сімейними обставинами суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Водночас, судом встановлено, що в довідці від 22.05.2019 року №29/05 зазначено, що позивач перебував у безоплатних відпустках за сімейними обставинами, тобто, періоди безоплатних відпусток позивача не пов`язані з виробничою необхідністю, таким чином відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу періоди перебування позивача у безоплатних відпустках за 1992р. - 15 днів, за 1995р. - 2 дні та за 2002р. - 2 дні.

Отже, зазначений період не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в ПТУ №13 м. Костянтинівка у період з 01.09.1981 по 22.07.1982 року суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. У відповідності до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації (пункт «д» частини 1).

Поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України «Про освіту» (далі - Закон № 1060-XII). Згідно з вказаним Законом, професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище,навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію (стаття 41).

Згідно статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Суд зазначає, що оскільки Позивач у період з 01.09.1981 по 22.07.1982 року навчався в ПТУ №13 м. Костянтинівка за спеціальністю «волочильник дроту», що підтверджено відповідним дипломом серії НОМЕР_5 від 22 липня 1982 року, після чого з 29.07.1982 року почав працювати за спеціальністю, що підтверджено трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , то, вказаний вище період навчання з 01.09.1981 по 22.07.1982 року повинен зараховуватися до пільгового стажу, оскільки він безпосередньо пов`язується саме із умовами праці за професією після її здобуття. Таким чином відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання позивача з 01.09.1981 по 22.07.1982 року.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 769,00 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 гривень.

Таким чином, при зверненні до адміністративного суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 гривень.

Нормами частини третьої статті 139 КАС встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у розмірі 691,56 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону 3674-VI, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 липня 2019 року, та рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 листопада 2019 року щодо відмови в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу, який дає право на перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 29 липня 1982 року по 06 жовтня 1982 року на посаді "волочильника" в калібрувальному цеху, з 28 березня 1985 року по 07 квітня 1991 року на посаді "волочильника волочильно-калібрувальної дільниці алма-атинських станів у калібрувальному цеху" в Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе, з 09 квітня 2009 року по 10 червня 2009 року на посаді "асфальтобетонника" в Костянтинівській підрядній спеціалізованій ремонтно-будівельній дільниці, періоду навчання з 01 вересня 1981 року по 22 липня 1982 року за професією "волочильника" в професійно-технічному училищі №13, період проходження строкової військової служби з 27 жовтня 1982 року по 21 січня 1985 року та з урахуванням висновків суду.

В іншій частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85113, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 691 (шістсот дев`яносто одна) гривня 56 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 13 лютого 2020 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 13 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова