Справа № 373/1893/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року справа № 373/1893/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з вимогою скасувати постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про арешт коштів ОСОБА_1 , як боржника від 06.06.2019 по виконавчому провадженню ВП№58343738.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 адміністративну справу передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою розподілу судових справ 06.12.2019 визначено головуючого суддю Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 залишено позовну заяву без руху, у зв`язку з недоліками позовної заяви, а саме не сплати судового збору. Однак, 02.01.2020 позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що винесенням спірної постанови відповідач порушив його права на вільне володіння, користування та розпорядження грошовими коштами на його банківському рахунку, який по суті є зарплатним та має особливий статус використання. Крім того, позивач вказує, що спірна постанова прийнята відповідачем із порушеннями процедури, а також без достатніх правових підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

На думку позивача, вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси.

Через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позов не визнає та просить відмовити у задоволенні даного позову. Також, зазначає, що державним виконавцем постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні № 58343738 відповідно до вимоги про сплату боргу №Ф-131603 від 08.11.2018, виданої Головним управлінням ДФС у Київській області, направлено головному бухгалтеру за місцем роботи позивача для виконання. У зв`язку з тим, що бухгалтером не проводилось утримання заборгованості із заробітної плати позивача державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника 06.06.2019 та аправлено до банківських установ для виконання.

Крім того, відповідач у відзиві просить подальший судовий розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами та без участі уповноваженого представника.

Позивачем, через канцелярію суду подано клопотання від 31.01.2020 про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 11.02.2020 на підставі приписів ст. 194 та ст. 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи проводити у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Київській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-131603-51 від 08.11.2018, якою визначено розмір недоїмки із внеску в сумі 15819,54 грн.

В подальшому, у зв`язку із несплатою визначеного зобов`язання із внеску у встановлені строки вказана вимога у відповідності до положень Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 2464) та Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), 11.02.2019 разом із заявою Головним управлінням ДФС у Київській області про відкриття виконавчого провадження була передана до відповідача для вжиття заходів із примусового виконання.

Відповідачем 12.02.2019 на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404 відповідно до реквізитів сторін виконавчого документа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58343738.

В подальшому, на підставі ст.ст. 68, 69, 70 Закону № 1404 18.03.2019 відповідачем прийнято постанову №58343738 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсії, стипендію та інші доходи боржника. Дана постанова направлена за місцем роботи позивача, а саме Міжрегіональному офісі захисних масивів Дніпровських водосховищ, якою зобов`язано головного бухгалтера даного підприємства після утримання податків з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику проводити утримання заборгованості в розмірі 20% пропорційно до його погашення, заборгованості у розмірі 15819,54 грн. , виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1981,95 грн.(реквізити рахунків, зазначенні у вказаній постанові).

Крім того, 06.06.2019 на підставі ст. 56 Закону № 1404 відповідачем у виконавчому провадженні № 58343738 винесено спірну постанову про накладення арешту на кошти боржника, а саме на всі рахунки боржника у тому числі накладено арешт в АТ АКБ «ПриватБанк» де знаходиться банківський рахунок позивача.

Починаючи з червня 2019 року АТ АКБ «ПриватБанк» здійснює блокування будь-яких видаткових операцій із цього рахунку та проводить лише операції із зарахування грошових коштів на вказаний рахунок.

17.10.2019 на адресу державного виконавця у виконавчому провадженні № 58343738 було подано заяву про зняття арешту з рахунку боржника, в обґрунтування якої вказав, що зазначений рахунок має особливий режим використання та призначений виключно для отримання заробітної плати за основним місце роботи, однак жодної відповіді відповідачем не надано.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1, 3 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно із ч. 5 ст. 25 Закону № 2464 вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, судом встановлено, що вимога № Ф-131603-51 від 08.11.2018 є виконавчим документом, направленим стягувачем (ГУ ДФС у Київській області) на адресу відповідача для проведення заходів із примусового стягнення недоїмки із позивачки (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону № 1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 1404 арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч. 7 ст. 26 Закону № 1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п. 1 - 4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону № 1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 1404 на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно із положеннями ст. 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Судом встановлено, що відповідачем щодо позивача винесена постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №58343738 від 18.03.2019. Дана постанова направлена за місцем роботи позивача, а саме Міжрегіональному офісі захисних масивів Дніпровських водосховищ, якою зобов`язано головного бухгалтера даного підприємства після утримання податків з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику проводити утримання заборгованості в розмірі 20% пропорційно до його погашення, заборгованості у розмірі 15819,54 грн. , виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1981,95 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок Міжрегіональний офіс захисних масивів Дніпровських водосховищ від 16.09.2019 №ЮБ/01-17/1517, від 19.09.2019 №ВП/01-17/1539, від 30.01.2020 №ЮБ/01-17/104 позивач офіційно працює в Міжрегіональному офісі захисних масивів Дніпровських водосховищ на посаді командира земснаряда з 13.11.2000 по даний час та з його заробітної плати з квітня 2019 по січень 2020 року відбуваються пропорційні стягнення на користь держави боргу зі сплати ЄСВ. Також, даний факт підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи.

Отже, суд зазначає, що позивач не ухиляється від сплати заборгованості ЄСВ та його роботодавець належним чином виконує вимоги зазначені у постанові відповідача про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №58343738 від 18.03.2019

Щодо особливостей правового режиму коштів позивача на рахунку в АТ АКБ «ПриватБанк» суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки АТ АКБ «ПриватБанк» від 10.10.2019 №VORI5NC6AB8F43MJ позивач отримує на розрахунковий банківський рахунок, на який накладено відповідачем арешт, заробітну плату від Міжрегіонального офісу захисних масивів Дніпровських водосховищ. Інші зарахування на карту не надходять.

Таким чином, судом встановлено, що картковий рахунок позивачки, на який накладено відповідачем арешт, є зарплатним, за призначеним - для виплати та отримання позивачем заробітної плати за основним місцем роботи.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Частиною 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України (із змінами та доповненнями, далі - КЗпПУ), ч. 3 ст. 15, ст. 22, ч.ч. 1, 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Проаналізувавши наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що зобов`язання із сплати заробітної плати мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, а тому на кошти, цільовим призначенням яких є оплата праці, мають спеціальний (особливий) правовий статус і звернення стягнення на них має відбуватись в рамках особливої правової процедури, в порядку і в розмірах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1404 виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно із ч. 4 ст. 7 Закону № 1404 підприємства, установи, організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, зазначені у ч. 1 цієї статті, за заявою стягувача зобов`язані здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у розмірі, визначеному виконавчим документом, з урахуванням положень ст. 70 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 підставою для зняття арешту з майна або його частини державним виконавцем є отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, державний виконавець знімає арешт з майна боржника на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 за наступних обов`язкових умов:

отримання документального підтвердження про те, що конкретний рахунок має спеціальний режим використання;

заборона на звернення стягнення, визначена законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 1404 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону № 1404 забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.ст. 19-1 та 26 - 1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 15 - 1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В той же час суд зауважує, що при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що також призводить до порушення конституційних прав громадян.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 70 Закону № 1404 із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, накладення арешту на картковий банківський рахунок позивача у АТ АКБ «ПриватБанк» відповідно до оскаржуваної постанови від 06.06.2019 унеможливлює отримання ОСОБА_1 заробітної плати від Міжрегіонального офісу захисних масивів Дніпровських водосховищ

Суд визнає, що арешт зарплатного банківського рахунку позивача, накладений оскаржуваною постановою від 06.06.2019, порушує права позивача в частині вільного розпорядження і володіння нею своєю власністю, на яку згідно із ст. 70 Закону № 1404 не може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції №29451710-1 від 26.12.2019 року, суд вважає за можливе стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 90,139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06.06.2019 ВП№58343738 про арешт коштів ОСОБА_1 .

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.