Справа № 816/430/17
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 816/430/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лисанця А.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у березні 2017 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, з урахуванням уточнених позовних вимог /т. 1, а.с. 43/ просив:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09.02.2017 вих. № 31-16-0.2-937/2-17 в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 06.02.2017 про надання публічної інформації;

зобов`язати Головне управління Держеокадастру у Полтавській області надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 06.02.2017, зареєстрований за вх. № ПІ-8/0/4-17, а саме: повідомити про вільні земельні ділянки державної або комунальної власності (які не надані у користування та можуть бути використані під забудову та інші цілі згідно ст. 121 Земельного кодексу України щодо норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам) для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, для будівництва капітального або металевого гаражу площею 0,01 га у м. Полтава, поінформувати про вільні земельні ділянки , які можуть бути надані у користування у Полтавському районі Полтавської області для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, для індивідуального дачного будівництва площею 0,10 га та ведення садівництва площею 0,12 га. та виготовити викопіювання з генерального плану м. Полтава земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у радіусі 2 км.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, як розпорядник публічної інформації, протиправно відмовив йому у наданні запитуваної інформації всупереч положень Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 вищевказана постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.09.2019 у справі № 816/430/17 (адміністративне провадження № К/9901/24061/18) ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

21.11.2019 судом одержано відзив на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /т. 2, а.с. 69-71/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що Головне управління фактично не мало можливості надати інформацію, яку запитував позивач, через скасування форми звітності та відсутність суцільної інвентаризації земель. Окрім того, зазначив, що до повноважень Держгеокадастру та його територіальних органів відноситься виключно розпорядженнями землями сільськогосподарського призначення державної власності, а тому розгляд запиту позивача в іншій частині не відноситься до повноважень відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 залучено до участі у справі в якості співвідповідача виконавчий комітет Полтавської міської ради.

09.12.2019 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на безпідставності доводів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та просив задовольнити позовні вимоги /т. 2, а.с. 91-93/.

12.12.2019 судом одержано відзив виконавчого комітету Полтавської міської ради, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /т. 2, а.с. 94-100/. Свою позицію мотивував посиланнями на те, що в силу положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет міської ради не є розпорядником земель комунальної власності.

18.12.2019 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач просив відхилити доводи виконавчого комітету Полтавської міської ради та задовольнити позовні вимоги /т. 2, а.с. 115-119/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 витребувано від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відомості про проведення інвентаризації земель на території м. Полтави та Полтавського району.

31.01.2020 судом одержані додаткові пояснення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у яких представник відповідача зазначив, що відомості про інвентаризацію земель на території м. Полтави в Управлінні відсутня, оскільки в межах населених пунктів інвентаризація земель проводиться на підставі рішення відповідної ради. Разом з цим, щодо Полтавського району відповідачем зазначено, що станом на момент звернення ОСОБА_1 із запитом від 06.02.2017 інвентаризація проведена не була.

У судовому засіданні 05.02.2020 позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник виконавчого комітету Полтавської міської ради проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надав.

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням наведеного, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши вступне слово позивача та представника співвідповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

06.02.2017 ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив надати інформацію щодо вільних земельних ділянок державної або комунальної власності (які не надані у користування та можуть бути використані під забудову) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, для будівництва капітального або металевого гаражу площею 0,01 га у м. Полтава, надати інформацію про вільні земельні ділянки у Полтавському районі Полтавської області для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, для індивідуального дачного будівництва площею 0,10 га та ведення садівництва площею 0,12 га та виготовити викопіювання з генерального плану м. Полтава земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у радіусі 2 км.

У відповідь на вищевказаний запит позивач отримав відповідь ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 09.02.2017 за № 31-16-0.2-937/2-17, в якій зазначено, що форми звітності з кількісного обліку земель (форми № 6-зем, 6а-зем,6б-зем,2-зем), що діяли до 01.01.2016 передбачали лише сукупний обрахунок (без виокремлення за цільовим призначенням) земель, які не надані у власність та користування. Форми адміністративної звітності з кількісного обліку земель (форми № 11-зем, 12-зем, 15-зем, 16-зем), які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.12.2015 № 337, складаються державними кадастровими реєстраторами за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. На сьогодні проводяться підготовчі дії із запровадження даної звітності. Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про усі земельні ділянки, які обраховані у землях запасу та землях не наданих у власність та користування тієї чи іншої адміністративно - територіальної одиниці, в тому числі геопросторові дані за якими об`єкти землеустрою відображаються у графічному вигляді, можливе шляхом проведення суцільної інвентаризації земель адміністративно - територіальної одиниці у відповідності до статті 35 Закону України "Про землеустрій" в порядку, визначеному постановою КМУ від 23.05.2012 № 513 "Про затвердження порядку інвентаризації земель". На сьогодні внесення до Державного земельного кадастру відомостей про такі земельні ділянки відбувається переважно на підставі документації із землеустрою щодо формування окремих земельних ділянок відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України при наданні їх у власність та користування.

Вважаючи своє право на доступ до публічної інформації порушеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно з частиною п`ятою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 у цій справі зазначив, що виходячи з положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Позивач звернувся до відповідачів з інформаційними запитами щодо вільних земельних ділянок державної або комунальної власності (які не надані у користування та можуть бути використані під забудову та інші цілі згідно ст. 121 Земельного кодексу України щодо норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, для будівництва капітального або металевого гаражу площею 0,01 га у м. Полтава; поінформувати про вільні земельні ділянки, які можуть бути надані у користування у Полтавському районі Полтавської області для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, для індивідуального дачного будівництва площею 0,10 га та ведення садівництва площею 0,12 га та виготовити викопіювання з генерального плану м. Полтава земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у радіусі 2 км.

Проте, для надання вищенаведеної інформації відповідно до вимог Закону №2657-XII, запитувані відомості повинні бути зафіксовані в офіційному документі, створеному в процесі здійснення своєї діяльності суб`єктом владних повноважень.

Для утворення земельних ділянок, як сформованих об`єктів землеустрою та об`єктів нерухомого майна, слід розробити певний обсяг землевпорядної документації, відповідно до якої визначити місця розташування земельних ділянок, їх розміри та межі, цільове призначення, а також інші ознаки, за допомогою яких їх можна ідентифікувати як об`єкти правовідносин.

Як зазначено відповідачем, на момент звернення позивача із відповідним запитом інвентаризація земельних ділянок, розташованих на території Полтави та Полтавської області завершена не була, та як наслідок перелік вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під індивідуальну забудову та ведення садівництва не було сформовано, дана інформація не відображена чи задокументована на будь-яких носіях та не утворена в процесі виконання відповідних повноважень суб`єктами владних повноважень.

На цій підставі колегія суддів зауважила, що судами попередніх інстанцій не було витребувано належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції відповідача щодо відсутності у нього запитуваної інформації та неможливості її надання.

З урахуванням наведеного, суд ухвалою від 21.01.2020 витребував від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відомості про проведення інвентаризації земель на території м. Полтави та Полтавського району.

На виконання вимог ухвали відповідачем 31.01.2020 надані пояснення, у яких представник відповідача зазначив, що відомості про інвентаризацію земель на території м. Полтави в Управлінні відсутні, оскільки в межах населених пунктів інвентаризація земель проводиться на підставі рішення відповідної ради. Разом з цим, щодо Полтавського району відповідачем зазначено, що станом на момент звернення ОСОБА_1 із запитом від 06.02.2017 інвентаризація земель сільськогосподарського призначення державної власності проведена не була.

У листі від 09.02.2017 вих.№31-16-0.2-937/2-17 відповідач зазначив, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки відбувається переважно на підставі документації із землеустрою щодо формування окремих земельних ділянок відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України при наданні їх у власність та користування.

Так, згідно з частиною першою статті 78 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною другою цієї статті визначено, що формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї /частина дев`ята статті 79-1 ЗК України/.

Відповідно до статті 2 Закону України від 22.05.2003 №858-IV "Про землеустрій" (надалі - Закон №858-IV; в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) призначенням землеустрою, зокрема, є: встановлення і закріплення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів; прогнозування, планування і організацію раціонального використання та охорони земель на національному, регіональному, локальному і господарському рівнях; отримання інформації щодо кількості та якості земель, їхнього стану та інших даних, необхідних для ведення державного земельного кадастру, моніторингу земель, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

У статті 20 Закону №858-IV визначається перелік випадків, в яких виконання робіт із землеустрою є обов`язковим. Зокрема, землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою (зокрема, земельних ділянок), у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою.

Згідно із частинами першою, другою статті 55 Закону №858-IV встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів; встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною четвертою статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За таких обставин, виходячи з повноважень Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та зважаючи на повідомлені відповідачем обставини щодо відсутності на момент виникнення спірних відносин документа, у якому було б зафіксовано результати інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Полтавського району, суд дійшов висновку про правомірність доводів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відсутність на момент надання відповіді на запит позивача від 06.02.2017 вх.№ПІ-8/0/4-17 даних про інвентаризацію земель за її цільовим призначенням.

Разом з цим, суд зауважує, що у запиті від 06.02.2017 вх.№ПІ-8/0/4-17 ОСОБА_1 , зокрема, просив надати інформацію про вільні земельні ділянки на території Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства та садівництва /т. 2, а.с. 72/.

Мотивуючи відмову в цій частині відповідач виходив з того, що така інформація може бути отримана позивачем шляхом перегляду Публічної кадастрової карти України на сайті Держгеокадастру. При цьому лист від 09.02.2017 вих.№31-16-0.2-937/2-17 не містить посилань на фактичну відсутність вільних земельних ділянок із вказаним цільовим призначенням на момент надання відповіді.

Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

А відтак, посилання відповідача на можливість отримання запитуваної інформації шляхом перегляду Публічної кадастрової карти України є неприйнятними та є неправомірною відмовою в наданні інформації.

При цьому суд також враховує, що у ході виконання рішення судів у цій справі відповідач пропонував ОСОБА_1 окремі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та садівництва, розташовані на території Микільської та Супрунівської сільських рад Полтавського району Полтавської області, про що зокрема зазначено у листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.11.2017 вих.№31-16-0.6-9246/2-17 /т. 2, а.с. 25-27/.

За наведених обставин, суд визнає протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 06.02.2017 про надання публічної інформації з підстав, вказаних у листі від 09.02.2017 №31-16-0.2-937/2-17.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача суд визнає за доцільне зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 06.02.2017 в частині вимог про надання інформації про вільні земельні ділянки на території Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства та садівництва з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про надання інформації щодо вільних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, для будівництва капітального або металевого гаражу площею 0,01 га у м. Полтава, а також виготовлення викопіювання з генерального плану м. Полтава земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у радіусі 2 км, суд виходить з такого.

Відмовляючи у задоволенні запиту у цій частині відповідач зазначених, що вказані відомості знаходяться у розпорядженні Полтавської міської ради та запропонував позивачу звернутись з цього питання до органу місцевого самоврядування /т. 2, а.с. 73/.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

За приписами статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 у цій справі зазначив, що облік земель в межах населених пунктів з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не входить до повноважень відповідача. Надання такої інформації відноситься до компетенції виконавчого комітету міської ради, який в даному випадку є розпорядником запитуваної позивачем інформації, а саме інформації про наявність вільних земельних ділянок державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) у м. Полтава .

Натомість, у ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням позачергової другої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 25.02.2016 "Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад" визначено, що до повноважень Октябрської, Ленінської, та Київської районних у місті Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі у власність або користування, припинення права користування або права власності та вилучення земельних ділянок для: будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); ведення індивідуального садівництва; індивідуального гаражного будівництва; ведення особистого селянського господарства; городництва; сінокосіння та випасання худоби.

Отже, розпорядником публічної інформації у зазначеній вище частині є Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру та районні у місті Полтаві ради (Київська, Подільська та Шевченківська), адже саме до їх відання рішенням Полтавської міської ради віднесено повноваження з розпорядження землями комунальної власності для будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також індивідуального гаражного будівництва.

Як визначено частиною третьою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З урахуванням наведеного, запит ОСОБА_1 від 06.02.2017 про надання публічної інформації в частині вимог про надання інформації щодо вільних земельних ділянок для будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також індивідуального гаражного будівництва мав бути надісланий Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області для розгляду по суті до Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру та до районних у місті Полтаві рад (Київська, Подільська та Шевченківська).

Невиконання відповідачем наведеного обов`язку є підставою для зобов`язання його вчинити ці дії рішенням суду.

При цьому суд зауважує, що правомірність відмов Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру та Київської, Подільської та Шевченківської районних у м. Полтаві рад у наданні інформації на запити ОСОБА_1 , подані у листопаді - грудні 2019 року, не є предметом цього спору, а тому правова оцінка їм судом не надається.

Стосовно вимог ОСОБА_1 у запиті від 06.02.2017 про надання інформації щодо вільних земельних ділянок у Полтавському районі Полтавської області для ведення індивідуального дачного будівництва, суд зауважує, що розпорядником цієї інформації є відповідні органи місцевого самоврядування, на території яких розташовані земельні ділянки із зазначеним цільовим призначенням.

Однак, оскільки запит ОСОБА_1 в цій частині не містить вказівки на конкретний населений пункт, що унеможливлює визначення компетентного органу для його розгляду, у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити з огляду на відсутність у розпорядженні Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відповідної публічної інформації.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Стосовно клопотання позивача про постановлення окремої ухвали щодо зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків представником виконавчого комітету Полтавської міської ради Лисанцем А.Ф., суд зазначає про відсутність підстав для відповідного реагування з огляду на такі обставини.

Згідно з частиною п`ятою статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суд враховує, що копію ухвали від 26.11.2019 виконавчим комітетом Полтавської міської ради отримано 28.11.2019, що підтверджено розпискою /а.с. 87/.

Таким чином, відзив на позов мав бути наданий відповідачем до суду у строк до 13.12.2019.

Фактично відзив на позов отриманий судом 12.12.2019, що підтверджено даними реєстрації на вхідному штампі /а.с. 94/.

Таким чином, відзив на позов поданий у строк, визначений законом.

З приводу доводів позивача про безпідставність надсилання йому копії відзиву 11.12.2019 поштою, суд зауважує, що в силу положень абзацу другого частини четвертої статті 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

А відтак, представником відповідача дотримані вимог закону в частині надіслання іншим учасникам справи відзиву на позов поштою.

Твердження позивача про створення перешкод представником відповідача з огляду на неможливість ознайомлення до підготовчого засідання 12.12.2019 з текстом відзиву та надання на нього відповіді суд визнає безпідставними, адже за клопотанням позивача у підготовчому засіданні 12.12.2019 (в межах строків проведення підготовчого провадження, визначених частиною четвертою статті 173 КАС України) було оголошено перерву саме задля подання позивачем відповіді на відзив.

Враховуючи вищевикладене, підстави для постановлення окремої ухвали щодо дій представника виконавчого комітету Полтавської міської ради Лисанця А.Ф. відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 06 лютого 2017 року про надання публічної інформації з підстав, вказаних у листі від 09 лютого 2017 року №31-16-0.2-937/2-17.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2017 року про надання публічної інформації з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (; вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 320,00 грн (триста двадцять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий суддя А.Б. Головко