Справа № 520/757/2020
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 р. № 520/757/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - не прибув,

третя особа - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа - Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60245941 від 09.10.2019; визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60626870 від 15.11.2019.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приватним виконавцем було порушено ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Позивач посилається на те, що приватним виконавцем всупереч законодавства не взято до уваги, що боржник проживає та зареєстрований в м. Харкові, майна на території міста Києва не має.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються копією паспорту яка міститься в матеріалах справи.

Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. із заявами про примусове виконання рішення за вих. №1/1/4-1038/179 від 13.09.2019 та №12240 від 07.10.2019.

За змістом заяви №1/1/4-1038/179 від 13.09.2019, стягувач - Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД", відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 5, 19, 24, 28, п. 1 ч. 1 ст. 26 та ч. 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", просив відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. №1558 від 15.08.2019 про стягнення з боржника, яким є позивач коштів у розмірі 38844,10 грн.

За змістом заяви №12240 від 07.10.2019, стягувач - Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД", відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 5, 19, 24, 28, п. 1 ч. 1 ст. 26 та ч. 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", просив відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. №2850 від 19.08.2019 про стягнення з боржника, яким є позивач коштів у розмірі 54876,55 грн.

На підставі заяви №12240 від 07.10.2019 про примусове виконання рішення, 09.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження №60245941 щодо примусового виконання виконавчого напису №2850 від 19.08.2019, виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , на користь Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" заборгованості у розмірі 54876,55 грн.

На підставі заяви №1/1/4-1038/179 від 13.09.2019 про примусове виконання рішення, 15.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження №60626870 щодо примусового виконання виконавчого напису №1558 від 15.08.2019, виданого приватним нотаріусом КМНО Разумова О.І. про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , на користь Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" заборгованості у розмірі 38844,10 грн.

Не погоджуючись з постановами відповідача про відкриття виконавчого провадження №60626870 від 15.11.2019 та №60245941 від 09.10.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

У частині 3 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належать стягувачу.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ст. 190 Цивільного Кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 Цивільного Кодексу України зазначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Дана позиція також підтверджується Листом - роз`ясненням Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018.

За приписами п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим: підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних, паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, можна зробити висновок про те, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні, ст. 190 Цивільного кодексу України.

Вищевказана позиція також висвітлена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарською суду від 10.09.2018 в справі №905/3542/15.

Також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, від 19 серпня 2019 року в справі № 922/1293/15, розглядаючи дану справу та вирішуючи спір, суду належало встановити не тільки місцезнаходження боржника, а й місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів з урахуванням вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", вимог глави XIII ЦК України в розумінні якої, грошові кошти є майном та Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», банківські рахунки -- рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

До системи банківських рахунків для грошового обороту належать такі рахунки: кореспондентські; поточні (поточний з овердрафтом, поточні рахунки типу «Н», «П», карткові рахунки, поточні рахунки виборчих фондів); вкладні (депозитні), кредитні (позичкові), розподільчі тощо.

Так, стягувачем було надано заяви про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткових рахунків № НОМЕР_1 та №22036 відкритих в АТ «Банк Форвард» який розташований за адресою: АДРЕСА_2 Київ АДРЕСА_3 вул АДРЕСА_4 Саксаганського АДРЕСА_5 . АДРЕСА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Тобто, ОСОБА_1 є власником карткових рахунків № НОМЕР_1 та №22036 і наявних на цих рахунках грошових коштів, що підтверджуються довідками від АТ «Банк Форвард».

Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 грудня 2019 року у справі №905/584/19, суд першої інстанції, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, встановив місцезнаходження боржника, місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів та з урахуванням вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", вимог глави XIII Цивільного кодексу України, в розумінні якої грошові кошти є майном, та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дійшов правомірного висновку про те, що приватний виконавець мав право приймати до виконання наказ суду за місцезнаходженням майна боржника, а саме - грошових коштів боржника на рахунках у банківських установах міста Києва, та приватним виконавцем не порушено вимог щодо територіальності з відкриття виконавчого провадження.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що наявність коштів на банківському рахунку повинно бути встановлено саме на момент відкриття виконавчого провадження, є помилковим, оскільки відповідно до приписів п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операцій за рахунками боржника.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначалося вище, ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Виходячи з наведеного, приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Таким чином, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Водночас, посилання позивача на відсутність у нього будь-якого майна в м. Києві, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, враховуючи вище зазначене, дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №60626870 та ВП №60626870 відповідають нормам Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивачем не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог, проте відповідачем доведено правомірність прийнятих ним рішень, що є предметом оскарження.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15, м. Київ, 02094, РНОКПП ), третя особа - Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" (вул. Саксаганського, буд. 105, м. Київ, 01032, ) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов