Справа № 362/3044/15-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2020 року

Київ

справа №362/3044/15-а

адміністративне провадження №К/9901/21593/18; К/9901/21596/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С. А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу

за позовом ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, до Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, треті особи: Міністерство оборони України, Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, про зобов'язання вчинити дії, провадження за якою відкрито

за касаційними скаргами Міністерства оборони України та Управління Державної міграційної служби України в Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року (головуючий суддя - Кучма А.Ю., судді - Аліменко В.О., Безименна Н.В.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі - УДМС України в Київській області), Виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (далі - Виконком Глевахівської селищної ради), у якому просила зобов'язати УДМС України в Київській області зареєструвати позивача та її малолітню дитину за адресою: АДРЕСА_1.

2. Позов обґрунтовано тим, що у грудні 2009 року їм, як сім'ї військовослужбовця, виділено житло за за адресою: АДРЕСА_1, у якому вони постійно проживають. У 2015 році позивач звернулася до Васильківського районного відділу УДМС України в Київській області із заявою про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, у задоволенні якої їй відмовлено через відсутність ордеру. Посилаючись на те, що у зазначеній квартирі вони проживають на законних підставах, а відсутність реєстрації місця проживання створює перешкоди у їх повсякденному житті, позивач просила суд задовольнити позов.

ІІ. Встановлені судами обставини справи

3. У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Васильківського районного відділу УДМС України в Київській області, в якій просила в той же день зареєструвати її з малолітньою дитиною ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1. Одночасно у заяві позивач зазначила, що її родина з грудня 2009 року постійно проживає та сплачує комунальні послуги за вказаною адресою, що підтверджується актами обстеження житлових умов.

4. До цієї заяви позивачем додано: паспорт, свідоцтво про народження дитини, талон зняття з реєстрації, квитанцію про сплату державного мита, акти обстеження житлово-побутових умов, витяг з наказу начальника Васильківського гарнізону Міністерства оборони України від 10 грудня 2009 року №126 та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2014 у цивільній справі № 362/6990/13-ц (про заборону виселення).

5. Листом Васильківського районного відділу УДМС України в Київській області від 28 травня 2015 року № 3/20-П/321 ОСОБА_1 повідомлено про те, що її заяву розглянуто. Проте, для реєстрації місця проживання особі, або її законному представнику, необхідно подати: письмову заяву, документ, до якого вносять відомості про реєстрацію місця проживання, квитанцію про сплату державного мита, талон про зняття з реєстрації з попереднього місця проживання, документ, що підтверджує право на проживання - ордер, свідоцтво на право власності, а у разі їх відсутності - згоду власника житла. У разі надання вищевказаних документів реєстрацію буде проведено у день подання документів.

6. Вважаючи, що за наявності судового рішення, яким відмовлено у виселенні її з донькою зі спірного приміщення, власником якого є Міністерство оборони України, відповідач безпідставно відмовив їй у проведенні реєстрації, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом порушеного права.

7. Предметом спору у зазначеній справі є відмова суб'єкта владних повноважень зареєструвати місце проживання.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення.

8. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2016 року у позові відмовлено.

9. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не порушував прав ОСОБА_1 та не відмовляв у проведенні реєстрації її місця проживання, а лише роз'яснив які документи їй необхідно надати для проведення такої реєстрації. Враховуючи те, що до поданої у серпні 2015 року заяви про реєстрацію місця проживання не було додано документ, що підтверджує право позивача проживати у спірній квартирі, відповідач діяв правомірно.

10. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про задоволення позову. Зобов'язано УДМС України в Київській області зареєструвати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

11. Перевіряючи рішення суду першої інстанції і скасовуючи його, суд апеляційної інстанції виходив з того, що лист Васильківського районного відділу УДМС України в Київській області від 28 травня 2015 року № 3/20-П/321 має інформаційний характер і не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому не може бути скасований у судовому порядку. Водночас, з метою повного і всебічного захисту порушеного права позивача на здійснення реєстрації, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати УДМС України в Київській області зареєструвати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірній квартирі, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін.

12. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Міністерство оборони України та УДМС України в Київській області подали касаційні скарги, в яких посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

13. У касаційній скарзі Міністерство оборони України вказав, що судове рішення не відповідає приписам статей 87, 159 КАС України, у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, оскільки спірним житлом позивачі користуються на підставі оглядового ордеру, якій не є документом, що підтверджує їх право на проживання у квартирі, яка до 2011 року належала до громадського житлового фонду та перебувала у віданні Дочірнього підприємства « 135 домобудівельний комбінат» ТОВ «Реноме». Право розпоряджатись цією квартирою Міністерство оборони України набуло у 2011 році і, як власник, не надавало згоди на проживання родини ОСОБА_1 у цій квартирі.

14. Суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив доводи Міністерства оборони України про те, що питання щодо правомірності проживання позивача у спірній квартирі неодноразово досліджувалось судами у цивільних справах, де суди дійшли висновку, що оглядовий ордер № 01 серії 2009.12.14, виданий Васильківською районною державною адміністрацією на підставі листа начальника КЕУ від 11 грудня 2009 року не є підставою для вселення до цієї квартири. Водночас тривале користування житлом не надає особі права користуватись ним, за відсутності згоди власника, а наказ начальника Васильківського гарнізону Міністерства оборони України від 10 грудня 2009 року №126 скасовано наказом від 02 лютого 2010 року № 8, як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства.

15. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Міністерство оборони України.

16. У касаційній скарзі УДМС України в Київській області послалася на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно зобов'язав зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та її малолітньої доньки у спірній квартирі, оскільки оглядовий ордер до заяви не було додано, а про його існування відповідач дізнався лише під час розгляду справи. Водночас поняття «оглядовий ордер» відсутнє у законодавсті, що регулює житлові правовідносини.

17. Заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про порушення прав позивача, оскільки під час звернення ОСОБА_1 із заявою про реєстрацію місця проживання, жодного, передбаченого чинним законодавством документа, що підтверджує її право користуватися жилим приміщенням за вказаною адресою до заяви не додано, у зв'язку з чим Васильківський районний відділ УДМС України в Київській області роз'яснив які саме документи необхідно подати для такої реєстрації.

18. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою УДМС України в Київській області.

19. Заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 та інших учасників справи не надійшли.

20. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» КАС України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21. Вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

22. Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України у редакції Закону України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

V. Джерела права й акти їхнього застосування

23. Частинами першою, третьою статті 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

24. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

25. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що на спірні правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому справу необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

26. Частиною другою статті 2 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) встановлено, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

27. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

28. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої статті 17 КАС України у редакції чинній до 15 грудня 2017 року).

29. Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак лише участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

30. Отже, критеріями розмежування судової юрисдикції є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

31. Таким чином, у разі, якщо особа, яка звернулася до суду вважає, що її майнові права порушено рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і наслідком таких дій (бездіяльності) є виникнення, зміна чи припинення цивільних правовідносин або спір пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких дій є способом захисту цивільних прав та інтересів.

VІ. Висновки Верховного Суду

32. Верховний Суд зазначає, що визначаючи предметну юрисдикцію справ, суди повинні встановити суть порушеного права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, характер спірних правовідносин, зміст та обставини справи.

33. Вирішуючи спір, суди встановили, що предметом спору є бездіяльність УДМС України в Київській області щодо нездійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_2 у квартирі, власником якої є Міністерство оборони України. Отже позивач звернувся за захистом свого майнового права, оскільки спірні правовідносини пов'язані з правом користування та розпорядження майном, а саме квартирою АДРЕСА_1.

34. Враховуючи те, що цей позов подано ОСОБА_1 з метою захисту її житлових прав, зокрема, права користування квартирою, а вимоги до УДМС України в Київській області є похідними від них, тому зважаючи на особливості правовідносин, пов'язаних із захистом права у сфері житлових відносин, спір має приватноправовий характер і, з огляду на суб'єктний склад сторін, має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

35. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 337/2535/17; від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8687/16; від 27 листопада 2019 року у справі № 826/5653/18 та від 27 лютого 2019 року № 826/15089/17.

36. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, відповідно до частини четвертої статті 343 КАС України є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження.

37. Враховуючи те, що справу розглянуто судами з порушенням правил предметної юрисдикції, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до частини четвертої статті 343 КАС України.

VІI. Судові витрати

38. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 354, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Міністерства оборони України та Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити частково.

2. Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року скасувати.

3. Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, до Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, треті особи: Міністерство оборони України, Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, про зобов'язання вчинити дії.

4. Повідомити позивачу, що справу може бути розглянуто в порядку цивільного судочинства.

5. Судові витрати не розподіляються.

6. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська