Справа № 520/647/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

13 лютого 2020 р. Справа № 520/647/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 520/647/19 за позовом ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року, в якій просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 по адміністративній справі № 520/647/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії та винести нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії повністю.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 по адміністративній справі № 520/647/19 є таким, що підлягає перегляду за нововиявленими обставинами на підставі ст. 361 КАС України, у зв`язку з тим, що 13 грудня 2019 року Конституційним Судом України винесено рішення № 7-р(II)/2019 по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, в якому зазначено, що «питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом. Виходячи з того, що ч. 20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ зі змінами, починаючи з дня набрання її чинності і до 13.12.2019, була і діяла як така, що не відповідає Конституції України, рішення но адміністративній справі № 520/647/19 ґрунтувалось на незаконній нормі, а тому само рішення винесено в незаконний спосіб.

В заяві також зазначено, що та обставина, що Конституційним Судом України ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП визнана неконституційною має значення для вирішення адміністративної справи № 520/647/19 і є істотною для поставлення законного рішення у справі (яку не було встановлено судом та не була і не могли бути відома позивачу) і на підставі цієї обставини можна зробити висновок про можливість вирішення питання проведення перерахунку пенсії позивача шляхом перегляду судового рішення по справі №520/647/19 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 520/647/19 за позовом ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено розгляд справи про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на 11.02.2020 року.

30.01.2020 року (Вх. № 01-26/7783/2020) представник ГУПФУ в Харківській області надав до суду заперечення проти заяви, в яких проти задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні з тих підстав, що обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими, що узгоджується з практикою Верховного Суду.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у відповідності до вимог КАС України.

Заявник просив розглядати заяву без його участі. Зазначив, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 368 КАС України, неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи та враховуючи подані відповідачем заперечення на заяву, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 520/647/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року по справі № 520/647/19 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 520/647/19 залишено без змін.

Рішення суду набрало законної сили 02 липня 2019 року.

Вирішуючи заяву по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 361 КАС України визначені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Тобто, нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення нових істотних юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, у якій ухвалено судове рішення, яке переглядається, але не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, а не факт/дата ухвалення нового судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового рішення, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтовано. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення не можуть визнаватися нововиявленими.

В рішенні суду від 28.02.2019 року, залишеного без змін судом апеляційної інстанції та яке набрало законної сили 02.07.2019 року, зазначено, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а урядом будь-яких правових норм для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, у зв`язку з чим відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а потім частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вказано, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Установлено такий порядок виконання цього Рішення: - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки". Зазначено, що рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України Про Конституційний Суд України № 2136-VIII від 13 липня 2017 року передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) встановлено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами визнане неконституційним та втратило чинність 13.12.2019 року, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено самим рішенням.

Заявник вважає нововиявленою обставиною те, що Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд при винесенні рішення по справі № 520/647/19 про відмову у задоволенні позовної заяви позивача ґрунтувався на положеннях ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП, яка визнана Конституційним Судом України неконституційною, що вплинуло на законність винесеного рішення суду, тому, на думку позивача (заявника), наявні підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки наведені в заяві обставини, а саме той факт, що Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 361 КАС України, оскільки на час прийняття рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року та набрання ним законної сили 02.07.2019 року, про перегляд якого подано заяву, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами були чинними, а обставина щодо визнання їх неконституційними виникла 13.12.2019 року, тобто вже після прийняття судового рішення у справі, отже не можуть вважатися нововиявленими.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії", №. 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, п.52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, п. 61).

В контексті п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, підставою для перегляду судового рішення можуть слугувати лише ті фактичні обставини, які мали істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі усім особам, які брали участь у справі та суду. Ініціювання перегляду судового рішення лише з метою нового слухання і вирішення справи суперечить принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору, підстави для скасування судового рішення у даній справі та ухвалення нового рішення відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року в справі № 2а-23903/09/1270.

Згідно з п. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Оскільки наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст. 361 КАСУ, підстави для скасування рішення суду відсутні, тому у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 520/647/19 слід відмовити.

За результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі (ч.4 ст. 368 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 368 КАС України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 368, 369, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі №520/647/19 за позовом ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі №520/647/19 - залишити без змін.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала в повному обсязі складена 13 лютого 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко