Справа № 300/2384/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. справа № 300/2384/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумея В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про стягнення компенсації за невикористану відпустку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористані 85 діб щорічної та основної відпусток за 2017-2018 роки у розмірі 36 173,45 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №306 о/с від 30.09.2019 позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». На час звільнення відповідачем не проведено повністю розрахунок із позивачем, а саме на час звільнення зі служби в позивача залишались невикористані щорічні та додаткові відпустки за 2017 рік у кількості 42 доби та за 2018 рік у кількості 43 доби, за які відповідач мав виплатити позивачу компенсацію у розмірі 36 173,45 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

27.12.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив за №26/418 від 24.12.2019, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення даного адміністративного позову (а.с. 23-24). Зазначає, що питання виплати грошового забезпечення поліцейським, в тому числі розрахунок суми такого забезпечення поліцейським регулюються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом МВС України №260 від 06.04.2016 (далі - Порядок №260). Так, пунктом 8 розділу III Порядку №260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції. Позивачу при звільненні виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 2019 рік, а тому дії відповідача при виплаті відповідних компенсацій відповідають чинному нормативному регулюванню. При цьому, представник відповідача вказує на те, що компенсація за невикористані відпустки за минулі роки поліцейським при звільненні відповідно до приписів Порядку №260 не передбачена. Розрахунок з позивачем у зв`язку зі звільненням проведено в повному обсязі відповідно до вимог визначених у Порядку №260.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача у відзиві зазначає. що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Тобто включені витрати за надання правничої допомоги не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом робіт. З урахуванням наведеного, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на службі в поліції на посаді заступника начальника слідчого відділення Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та був звільнений зі служби з 01.10.2019 наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №306 о/с від 30.09.2019 за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

При звільненні, позивачу виплачено компенсацію за 33 доби невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році.

Вважаючи, що відповідач не здійснив повністю розрахунок із позивачем, адвокат позивача звернувся з адвокатським запитом до ГУНП України в Івано-Франківській області про надання інформації про перебування ОСОБА_1 у щорічній відпустці, починаючи з 2015 року, тобто з часу зарахування його на службу до Національної поліції України.

Листом від 27.11.2019 відповідач повідомив адвоката позивача, що за 2015 та 2019 роки ОСОБА_1 за невикористані дні відпустки виплачена компенсація. Також до вказаної відповіді відповідач долучив витяги з наказу про надання ОСОБА_2 щорічної основної та додаткової відпустки за 2016 рік, додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій за 2019 рік та довідку про невикористані дні щорічної відпустки за 2017-2018 роки (а.с. 11).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо невиплати грошової компенсації позивачу за невикористані 85 діб щорічної та основної відпусток за 2017-2018 роки, звернувся з даним позовом до суду для захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно частини 1 статті 92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частинами 1-4 статті 93 вказаного Закону передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до вимог частин 9 і 10 статті 93 Закону №580-VIII, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Державні гарантії права на відпустки встановлює Закон України «Про відпустки» від 05.11.1996 за №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР), визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відпустки», державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Статтею 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Так, грошове забезпечення поліцейських визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за №988 від 11.11.2015, а також Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом МВС України №260 від 06.04.2016.

Верховний Суд України у постанові від 17.07.2015 (справа №21-8а15) зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таку позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 07.08.2019 у справі №820/5122/17 (адміністративне провадження №К/9901/16897/19).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно пункту 8 Розділу ІІІ Порядку № 260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, на підставі пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.08.2019 у справі №820/5122/17 (адміністративне провадження №К/9901/16897/19).

Як судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, відповідачем ОСОБА_1 у день звільнення виплачена компенсація за 33 доби невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час за 2019 рік.

Компенсація ж за невикористані відпустки за минулі роки (не в році звільнення) поліцейським при звільненні відповідно до приписів Порядку №260 не передбачена.

Тобто, відповідач діяв у межах і на підставі вимог, встановлених спеціальним законодавством для поліцейських щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки, а саме положеннями Порядку №260.

Таким чином, підстави для нарахування і виплати компенсації за невикористані 85 діб щорічної та основної відпусток за 2017-2018 роки у розмірі 36 173,45 грн. відсутні

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що відповідач діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15,м. Івано-Франківськ,76018) про стягнення компенсації за невикористану відпустку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.