Справа № 200/12920/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. Справа№200/12920/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., при секретарі судового засідання Столяренко Я.С. розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

від відповідача 1 Максюта М.О.

від відповідача 2 Михайлішина С.В.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо незабезпечення внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування інформації про наявність в позивача не облікованого трудового стажу та сплачених сум страхових внесків; зобов`язати Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити дії щодо внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування не обліковану інформацію про наявність в позивача стажу та сплачених сум страхових внесків протягом періоду з 21.11.2001 по 06.11.2015.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачами на його звернення у вересні та жовтні 2019 рок не було вчинено жодних дій, спрямованих на внесення до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформації про трудовий стаж позивача за період з 21.11.2001 по 06.11.2015, чим було порушено право позивача на соціальний захист.

За змістом позову бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області полягає у невчиненні дій, спрямованих на забезпечення територіальним управлінням належного обліку відпрацьованих днів застрахованої особи (позивача) та сплачених сум на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за її колишнім місцем роботи.

Бездіяльність Управління пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області полягає на думку позивача, у нездійснені територіальним управлінням дій, спрямованих на отриманні від органу доходів та зборів відомостей про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на їхні рахунки або письмової інформації про причини виникнення виявлених виявлення розбіжностей як то передбачено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним у позові та письмових заявах по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач 1 та відповідач 2 проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечували, підстави незгоди визначили в наданих до суду відзивах, які є тотожні за своїм змістом. Згідно викладеного у відзивах Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого поставною Правління ПФУ № 10-1 від 18.06.2014 передбачено, що відомості до реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Обов`язок подання звітів Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування покладено на страхувальників, з яким позивач перебував в трудових відносинах.

Посилаючись на неотримання відомостей від особи, що мала надавати відповідні звіти в період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ відповідачі зауважували на відсутності в них підстав внесення буд-яких відомостей до реєстру.

Відповідач 1 та відповідач 2 зауважили на тому, що постановою Кабінету міністрів України № 770 від 21.08.2019 затверджено Порядок № 770, що визначає механізм, форму та строки подання до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - територіальні органи Пенсійного фонду України) необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р. у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зауважили на тому, що визначений цим Порядком кінцевий строк надання відповідних звітів до територіальних органів Пенсійного фонду України страхувальниками або уповноваженими особами на час звернення позивача до управлінь на сплив.

Відповідачі зазначили, що згідно з ч. 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Щодо зарахування внесення до системи персоніфікованого обліку інформації про служби позивача в Збройних силах України відповідач 1 та відповідач 2 зауважили, що період служби буде врахований до стажу позивача відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 на підставі трудової книжки або військового квитка. Відповідачі зауважили на тому, що в період проходження служби позивача військові частини не відносилися до страхувальників, обов`язок подання ними будь-якої звітності про військовослужбовців був відсутнім, відповідні персоніфіковані відомості за цей період взагалі не накопичувалися.

Крім наведеного, відповідачі посилалися на тому, що відсутність інформації про період занятості позивача з 21.11.2001 по 06.11.2015 стала наслідком не допущеної відповідачами бездіяльності, а неврегульованості наведених питань законодавством, що також свідчить про відсутність підстав визнання протиправною бездіяльності відповідачів.

В судовому засіданні представники відповідача 1 та відповідача 2 надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою від 28.11.2019 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 13.12.2019, яке відкладалось на 08.01.2020. Ухвалою суду від 08.01.2020 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 30.01.2020. В судовому засіданні оголошувалася перерва до 04.02.2020.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_2 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є внутрішньо-переміщеною особою, фактичним місцем проживання у довідці про взяття на облік від 21.05.2018 визначено АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 позивач в період з 21.11.2001 по 23.04.2003 проходив службу в лавах Збройних сил України, в період з 18.08.2003 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 наявна інформація про проходження служби в органах внутрішніх справ та сплату страхових внесків за період з серпня по грудень 2007 року інформація про службу з 21.11.2001 по 23.04.2003, з 18.08.2003 по 31.07.2007 та з 01.01.2008 по 06.11.2015 в системі персоніфікованих відомостей про особу відсутня.

З наданих позивачем пояснень в ході розгляду справи встановлено, що 09.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач 2 ) із заявою, в якій на підставі п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 280 від 23.07.2014, просив доповнити відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацією щодо наявності в нього відпрацьованих календарних днів та внесених сум страхових внесків та/або єдиного внеску, сплаченого застрахованою особою за період з 21.11.2001 по 06.11.2015 (період проходження строкової служби в Збройних силах України: з 21.11.2001 по 23.04.2003 та період проходження служби в органах внутрішніх справ (ГУ МВС України в Донецькій області) з 18.08.2003 по 06.11.2015). До заяви позивач додав копію трудової книжки та довідку УФЗБО ГУ МВС України в Донецькій області про заробітну плату за період з листопада 2014 по грудень 2015 року.

Листом від 25.09.209 Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано позивачу відповідь, якою позивачу роз`яснено порядок внесення відомостей до системи персоніфікованого обліку.

07.10.2019 позивач звернувся до УПФУ у м. Краматорську Донецької області (відповідач 1) із зверненням щодо внесення інформації про його трудовий стаж до індивідуальних відомостей про застраховану особу. У наданій відповіді на звернення позивачу було роз`яснено, що відомості про періоди служби, грошове забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі звітів, що надаються військовими частинами або органами, що виплачують грошове забезпечення.

Позивач вважає, що невчинення відповідачами на вимогу позивача дій, спрямованих на внесення до реєстру застрахованих осіб відомостей про страховий стаж позивача за період 21.1.12001 по 06.11.2015 свідчить про допущення останніми протиправної бездіяльності.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (абзац п`ятий);

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (абзац двадцять п`ятий).

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом (частина друга статті 21 Закону № 1058-IV).

Частиною третьою статті 21 Закону № 1058-IV визначено перелік відомостей, які має містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною першою статті 1 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) визначено, що державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб (пункт 1);

Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (пункт 7).

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2464-VI державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2464-VI державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Частиною першою статті 20 Закону № 2464-VI визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення (частина п`ята статті 20 Закону № 2464-VI).

Згідно з частиною шостою статті 20 Закону № 2464-VI відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб визначаються Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення № 10-1).

Пунктом 4 розділу І «Загальні положення» Положення № 10-1 визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб забезпечує облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 5 розділу І «Загальні положення» Положення № 10-1).

Згідно з пунктом 1 розділу IV «Дані облікової картки реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Закону та частиною третьою статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 3 розділу IV «Дані облікової картки реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 визначено, що відомості до реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником (абзац перший пункту 4 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 4 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили. Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спір, що виник між сторонами стосується наявності підстав для внесення відомостей про позивача до реєстру застрахованих осіб за період з 21.11.2001 по 23.04.2003 період проходження служби в Збройних силах України та з 18.08.2003 по 06.11.2015 (за виключенням періоду з 01.08.2007 по 31.12.2007) період походження служби в органах внутрішніх справ ГУ УМВ України в Донецькій області.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (), починаючи з листопада 2015 року перебуває в процесі припинення, знаходиться за адресою: 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, будинок 32. В Єдиному державному реєстрі відсутній запис про реєстрацію припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Враховуючи те, що ГУ УМВС України в Донецькій області не припинено, відсутні визначені у п. 4 розд. IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) підстави внесення змін до відомостей про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб є рішення суду.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано достатніх документів для відображення в реєстрі застрахованих осіб інформації про період проходження ним служби в Головному управлінні МВС у Донецькій області, зокрема, довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків за весь період служби 18.08.2003 по 06.11.2015..

При вирішенні питання щодо врахування відомостей про проходження позивачем строкової військової служби з 21.11.2001 по 23.04.2003 до відомостей про застраховану особу суд виходить із наступного.

Прядок ведення персоніфікованого обліку запроваджено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року. До цього часу порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначався Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування». В період чинності зазначеного Закону військові частини не визначалися платниками збору, обов`язок щодо сплати внесків в них був відсутній, військові частини не подавали персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядком 10-1 не передбачено внесення відомостей, за періоди, в які в страхувальників був відсутній обов`язок надання відповідних звітів.

В даному випадку суд не приймає доводи позивача щодо порушення його права на соціальний захист через відсутність відомостей в Єдиному реєстрі застрахованих осіб, оскільки за вказівкою Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою КМУ № 637 від 12.08.1993, підставою зарахування військової служби до стажу є трудова книжка, або військовий квиток. В трудовій книжці позивача наявний запис про проходження служби, який в подальшому є достатнім доказом для включення періоду служби позивача до стажу під час призначення пенсії. Трудова книжка та відомості системи персоніфікованого обліку є окремими самостійними джерелами обчислення стажу, що використовуються територіальними управліннями пенсійного фонду України під час призначення пенсії.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд дійшов до висновку, щодо недопущення відповідачем 1 та відповідачем 2 протиправної через невнесення на вимогу позивача даних до персоніфікованого обліку Пенсійного фонду щодо позивача, через відсутність на те підстав, що передбачені пунктом 4 розд. IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1).

Отже, в задоволенні заявлених позивачем вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню на її користь.

З огляду на викладене вище, на підставі Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 та керуючись статтями ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 256, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) щодо незабезпечення внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про наявність не облікованого трудового стажу та сплачених сум страхових внесків; зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити дії по внесенню до державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про не облікований трудовий стаж та сплачені страхові внески за період з 21.11.2001 по 06.11.2015, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2020.

Суддя А.С. Михайлик