Справа № 159/7139/19
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 рокум. КовельСправа № 159/7139/19

Провадження № 2-а/159/21/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області Парій Дмитра Юрійовича (м. Ковель, вул. Незалежності, 156), з участю третьої особи - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України (м. Луцьк, вул. Залізнична, 15) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 236220 від 01.12.2019 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області Парій Дмитра Юрійовича, з участю третьої особи - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 236220 від 01.12.2019 року.

Свої позові вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.12.2019 року, близько 04 год. 40 хв., біля будинку № 3 по вул. Володимирській в м. Ковелі, автомобіль під його керуванням був зупинений патрульним поліцейським автомобілем. Після зупинки автомобіля поліцейський вказав, що у автомобілі під керуванням позивача не підсвічується задній номерний знак та попросив надати документи, що було виконано позивачем та надано поліцейському усі документи.

Позивач вказує, що через певний проміжок часу до нього підійшли двоє патрульних, один з яких представився як поліцейський роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області, молодший лейтенант поліції Парій Дмитро Юрійович, який вказав, що працює камера та розпочав зачитувати зміст правопорушення, незважаючи на заперечення позивача про те, що позивач перетинав кордон та усі зовнішні світлові прилади були в справному стані.

Крім цього, позивач вказує, що в м. Нововолинську автомобіль під його керуванням зупиняли патрульні поліцейські для перевірки документів та ніяких зауважень щодо підсвітки заднього номера не було, а тому, очевидно, підсвітка заднього номеру перестала працювати незадовго до того, як автомобіль позивача зупинив відповідач. Конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, а тому під час руху позивач не міг знати про можливу несправність автомобіля.

Позивач заперечував факт вчинення правопорушення та вимагав скласти протокол та передати справу на розгляд за місцем проживання, однак відповідач почав вимагати від позивача підписати винесену постанову, з якою позивач був незгідний, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а тому вважає, що рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення є необґрунтованим та незаконними.

Таким чином позивач вважає, що відповідачем постанову винесено без урахувань вимог ст.ст. 34. 35, 256. 278, 280 КУпАП, грубо порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки позивачу не було роз`яснено його прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП ст.ст. 55. 56. 59. 63 Конституції України, не оголошено протокол про адміністративне правопорушення, не досліджено доказів і не надано можливості заявити жодних клопотань. Крім цього, відповідачем було заборонено подальший рух транспортним засобом позивачу, оскільки це буде порушення вимог п. 31.4.3. ПДР, однак позивач вважає, що відсутність підсвітки номера не входить до цього переліку.

Позивач вважає, що відповідач при виконанні своїх службових обов`язків порушив ряд норм чинного законодавства, зокрема відповідачем не надано позивачу право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

На підставі вищенаведених норм законодавства, відповідач повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП, зібрати належні докази вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, якими доказами керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст. 121 КУпАП. В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, відеозапис надано не було, протокол не складено, свідків не допитано, а тому відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Враховуючи, що оскаржувана постанова виносилася відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, оцінка доказів не проводилась, об`єктивного та законного розгляду справи не відбувалося та його законні права відповідачем ігнорувалися, в оскаржуваній постанові взагалі не міститься його пояснень та посилань на докази, якими він обґрунтовував законність своїх дій, позивач просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 236220 від 01.12.2019 року, про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн., а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що представник відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, представником відповідача до відзиву долучено відеозапис з нагрудного відеореєстратора, на якому зафіксований факт правопорушення, а також процедура винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України отримав матеріали адміністративного позову та ухвали про відкриття провадження у справі 23.01.2020 року, однак відзив на пред`явлений позов та пояснення з приводу позову не подав.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Обґрунтовуючи позов, позивач не заперечує тієї обставини, що він дійсно 01.12.2019 року, близько 04 год. 40 хв. керував транспортним засобом в м. Ковелі по вул. Володимирська, 3 та був зупинений працівниками поліції з тих підстав, що на автомобілі не освітлювався державний номерний знак.

Судом встановлено, що відповідачем 01.12.2019 року винесено постанову серії ДП 18 № 236220 та притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він, 01.12.2019 року о 04 год. 35 хв. в м. Ковелі по вул. Володимирська, 3, керував транспортним засобом марки «Пежо 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби у якого не працювала підсвітка заднього державного номерного знака, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на визнання позивачем факту керування ним транспортним засобом у встановлені оскаржуваною постановою дату та час, дана обставина не підлягає додатковому доказуванню.

Частина 6 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Позивач у своєму адміністративному позові фактично визнав, що задній номерний знак його автомобіля дійсно не освітлювався. Вказана технічна несправність не була усунута позивачем на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Крім цього, як встановлено з відеозапису з нагрудного відеореєстратору поліцейського, оскаржувана постанова виносилася відповідачем з дотриманням вимог КУпАП, наданням можливості позивачу скористатись правовою допомогою та наданням пояснень з приводу вчиненого правопорушення, що, в свою чергу, позивачем ігнорувалось.

Таким чином, твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, в даному випадку є повністю безпідставними та не підтвердженими належними доказами.

Будь-яких доказів того, що позивач не порушував вимоги п. 2.9 (в) ПДР України, ним не надано.

Покликання позивача на норми п. 31.4.3 ПДР України в даному випадку є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена за порушення позивачем вимог п. 2.9 (в) ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Положення вказаного пункту ПДР України, на відміну від положень п. 31.4.3 ПДР України, не містять дозволу водієві продовжити рух для усунення несправностей, а категорично забороняють керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, доведена, а дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 від 01.12.2019 року, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області Парій Дмитра Юрійовича (м. Ковель, вул. Незалежності, 156), з участю третьої особи - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України (м. Луцьк, вул. Залізнична, 15) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 236220 від 01.12.2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:П. Ю. Бойчук