Справа № 520/14492/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"06" лютого 2020 р. № 520/14492/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанська Я.В.

представника позивача - Ткаченко С.В.,

представника відповідача - Шутової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (064300, Харківська область, м. Ізюм, пр-т. Незалежності, 33)
до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46)
про зобов`язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області прийняти рішення на списання безнадійного податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 1151223,72грн. (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча двісті двадцять три грн..72 коп.) зі строком давності понад 1095 днів за податковими деклараціями за період з червня 2016р. по грудень 2016р.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про списання податкового боргу, який за строком давності відповідно до положень Податкового кодексу України підлягає списанню. Однак, відповідачем було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про списання податкового боргу, відповідного рішення про списання безнадійного боргу не прийняв. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податковий борг відповідача по податку на додану вартість в сумі 1151223,72 грн. за період з червня 2016р. по грудень 2016р. є таким, що не підлягає списанню як безнадійний, а отже відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж 23.09.2019 року, керуючись статтями 101-102 Податкового кодексу України та відповідно вимог «Порядку списання безнадійного податкового боргу платника податків», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10.10.2013 року, звернулось до Головного управління ДФС у Харківській області із заявою про списання безнадійного податкового боргу по податку на прибуток.

З наявної в матеріалах справи копії заяви від 23.09.2019 року вбачається, що позивач у своїй заяві про списання безнадійного податкового боргу посилався на дані інформаційних систем органів доходів і зборів (ІС), які фіксують дату виникнення податкового боргу та ведуться податковим органом, а також на системні дані в «електронному кабінеті» у відкритому доступі на сайті ДФС України cabinet.sfs.gov.ua.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що, на думку позивача, документальним підтвердженням існування безнадійного податкового боргу по податку на на додану вартість зафіксовано у податкових деклараціях підприємства № від 20.05.2016р., термін сплати 31.05.2016р. (до сплати 313231,00грн.), № від 21.06.2016р., термін сплати 30.06.2016р. (до сплати 251904.72грн.), № від 19.08.2016р., термін сплати 31.08.2016р. (до сплати 74576,00грн.), № від 19.09.2016р., термін сплати 30.09.2016р. (до сплати 31650,00грн.), № від 19.10.2016р., термін сплати 31.10.2016р. (до сплати 63585,00грн.), № від 21.11.2016р., термін сплати 30.11.2016р. (до сплати 82965,00грн.), № від 20.12.2016р., термін сплати 31.12.2016р. (до сплати 333312,00грн.), відкритому доступі на сайті ДПС України cabinet.sfs.gov.ua станом на 20.12.2019 р. та на дату подання позову за платежем « 30 140101 00»

Відповідач листом № 4742/10/20-40-51-07-17 від 15.10.2019 року було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про списання безнадійного податкового боргу.

Отже, як встановлено судом, відповідачем після подання позивачем заяви про списання безнадійного податкового боргу не було прийнято відповідного рішення про списання такого боргу, що, на думку позивача, є протиправним.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

У пункті 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №844/24376 (далі - Порядок №577).

Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.09.2018 року по справі №813/4430/16, від 09.07.2019 року по справі №0240/2269/18-а.

Судом встановлено, що в якості доводів та обґрунтування власної правової позиції, представник відповідача послався на обставини підтвердження в судовому порядку правомірності стягнення контролюючим органом суми податкового боргу, до якої входить спірний у даній справі податковий борг.

Однак, суд зазначає, що відповідно п.102.4. ст.102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином право контролюючого органу на стягнення податкового боргу припиняється не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також з огляду на обставини того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини закінчення визначеного Податковим кодексом України строку, передбаченого для стягнення контролюючим органом заборгованості у сумі 1151223,72 грн., то суд приходить до висновку, що відповідач, не приймаючи у даному випадку рішення про списання податкового боргу з податку на прибуток, який набув статусу безнадійного, діяв всупереч вимогам Порядку № 577.

Водночас, суд зазначає, що за Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Крім того, суд зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Отже, враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини, з метою всебічного та повного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Харківській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу по податку на прибуток в сумі 1151223,72 грн.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (064300, Харківська область, м. Ізюм, пр-т. Незалежності, 33) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти рішення на списання безнадійного податкового боргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж по податку на додану вартість в сумі 1151223 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча двісті двадцять три) грн. 72 коп. зі строком давності понад 1095 днів за податковими деклараціями за період з червня 2016 року по грудень 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж сплачений судовий зір у сумі 17636 (сімнадцять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 07 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя Спірідонов М.О.