Справа № 473/285/20
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/285/20
РІШЕННЯ

іменем України

"12" лютого 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.01.2020 року інспектором 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Стех Т.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк № 1986606, в вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 17.01.2020 року о 10 год. 15 хв., керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп 606 км перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв зазначеного в ній правопорушення, зміст постанови не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, зокрема, в описі обставин справи відсутні дані про вчинення правопорушення позивачем, не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не враховані пояснення позивача про те, що він не здійснював вищевказане адміністративне правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив про задоволення позову.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позов від представника відповідача не надходило.

Суд з врахуванням вимог ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268, ч. 1 ст. 286 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без участі учасників справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк № 1986606, позивач ОСОБА_1 17.01.2020 року о 10 год. 15 хв., керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп на 606 км., порушив вимоги п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. На позивача було накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Так, дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 перетинати забороняється.

Згідно з п. 8.5.1.Правил дорожнього руху , горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд.

Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби, коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз`їзду.

Згідно ч.1 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст. 7 КпАП України).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (ст. 251 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений вищевказаною статтею, розподіляється наступним чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, обставини події, в зв`язку з якою позивач був притягнений до адміністративної відповідальності, встановлюються лише постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач заперечував наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

За такого, відповідачу необхідно було зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати доводи позивача, але таких доказів постанова не містить.

Також відповідач ні самостійно, ні на пропозицію суду не надав жодних доказів, які б спростували посилання позивача в цій частині.

Крім того, спірна постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), відповідно до ч.3 ст. 283 КпАП України.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності не доведена.

Інші доводи позивача в обґрунтування своїх вимог не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.ст.2, 8,9, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕАк № 1986606 від 17.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Лузан