Справа № 184/2556/19
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/2556/19
Номер провадження 2-а/184/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Устименкова Євгена Юрійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові посилається на те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, та винесено постанову за ч.1 ст.132-1 КУпАП, а саме 27.11.2019 року о 22.40 годині на а/д МО4 152 км Криничанського району Дніпропетровської області він, керуючи транспортним засобом, перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) та не дотримався заборони перевезення такого вантажу в туманну погоду, яке вказано в дозволі на перевезення великогабаритного вантажу від Нац. Поліції, чим порушив п. 22 ПДР України. Позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки в постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, крім того, висновки, які надав працівник поліції, не відповідають обставинам справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Посилається на те, що постанова про адміністративне правопорушення за ст.132-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015р.. Вважає, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та, відповідно, складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Крім того, вважає, що позовна заява позивача не містить будь-якого обґрунтування, про що свідчить структура позову, яка складається із цитат норм КУпАП та КАС і висновку про не підтвердження відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення. Також в своїй позовній заяві позивач посилається лише на процесуальні недоліки з боку відповідача. Тобто, доводи позовної заяви мають виключно процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, ухваленої відповідачем.

Представник третьої особи - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, надав письмове пояснення, згідно якого просить розглянути справу без участі їх представника, в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 27.11.2019 року Інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Устименковим Є.Ю. винесено постанову по справі про адміністративне порушення серії АР №883896 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень. З вищевказаної постанови вбачається, що 27.11.2019 року о 22.40 годині на а/д МО4 152 км Криничанського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) та не дотримався заборони перевезення такого вантажу в туманну погоду, яке вказано в дозволі на перевезення великогабаритного вантажу від Нац. Поліції, чим порушив п. 22 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, 10.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Устименкова Є.Ю. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з п. 6 оскаржуваної постанови, працівник поліції притягує позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та вказує, що він порушив п. 22 ПДР України, однак не конкретизує, за яким підпунктом, що є грубим порушенням, таким чином оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та п. 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказам МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Згідно п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Будь-які відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортної пригоди, тобто завдати шкоду майну, нанести шкоду здоров`ю людей і навіть до людських жертв.

Згідно п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь-яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушив встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Згідно п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно ч. 15 постанови Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами»: Водіям великогабаритних та великовагових транспортних засобів забороняється:

-здійснювати обгін транспортних засобів, що рухаються з швидкістю 30 км/год і більше;

-буксирувати інші транспортні засоби;

-рухатися в умовах туману, ожеледиці, снігопаду та в інших умовах недостатньої видимості;

-рухатися узбіччям дороги;

-зупинятися поза спеціально визначеними стоянками за межами земляного полотна дороги.

Згідно ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, а саме умисне чи з необережності порушення Правил дорожнього руху України.

Відсутність в оскаржуваній постанові конкретного обвинувачення має наслідком порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих ст. 268 КУпАП, в тому числі і права на захист.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з вище вказаного, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення та накладення стягнення покладається саме на відповідача, тому саме відповідач мав долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що під час винесення оскаржуваної постанови - що дійсно був туман і видимість дороги була поганою.

Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18.01.2019 року в адміністративній справі №539/655/17.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У свою чергу, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Необхідні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Посилання на жоден з вищевказаних доказів у винесеній оскаржуваній постанові немає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу та події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. (Такого висновку дійшов Верховний суд у справі № 338/1/17)

Відповідно до ч.1 ст.290 КАСУ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Постанова про адміністративне правопорушення серії АР №883896 від 27.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем адміністративного порушення, що підтверджується п. 8 оскаржуваної постанови, в якій працівник поліції не долучив жодних доказів.

Відповідач повинен був довести, що позивач порушив п. 22 Правил дорожнього руху в частині того, що керуючи транспортним засобом, перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) та не дотримався заборони перевезення такого вантажу в туманну погоду, яке вказано в дозволі на перевезення великогабаритного вантажу від Нац. Поліції. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження відповідача та представника третьої особи, викладених письмово, є припущенням. А тому заперечення вказаних осіб, викладені у відзиві та поясненнях є недоведеними та безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин постанову не можна визнати законною, так як у діях позивача відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 132-1 КУПАП.

Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд встановив відсутність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) та не дотримався заборони перевезення такого вантажу в туманну погоду, яке вказано в дозволі на перевезення великогабаритного вантажу від Нац. Поліції, чим порушив п. 22 ПДР України, тому відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суд закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 5, 6-8, 10, 19, 20, 25, 79, 242-246, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Устименкова Євгена Юрійовича «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №883896 від 27.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП до штрафу в сумі 510 грн..

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення

Повний текст складено 11.02.2020р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш