Справа № 240/386/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/386/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Токарева М.С., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про визнати протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії, стягнення коштів.

Ухвалою від 21.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказано, що з метою усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно подати клопотання про поновлення строку звернення із даним позовом до суду з обґрунтування поважності причин його пропуску, а також доказів сплати судового збору при зверненні з даним позовом на суму 840,80 грн.

Позивач направив на адресу суду заяву у якій посилався на наявність пільг щодо сплати судового збору передбачених п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір". Крім того, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду посилався на те, що незважаючи на наявність рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі №6-р/2018, бездіяльність відповідача по ненарахуванню щомісячної грошової допомоги є триваючою, а надання у червні 2019 року є лише підтвердження цього.

Відповідно до пункту тринадцятого частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Із позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка призвела до ненарахування та невиплати позивачу щомісячної грошової допомоги, тобто на час звернення до суду та бездіяльність не визнана протиправною (незаконною), а стаття Закону України "Про судовий збір" передбачає звільнення від сплати судового збору, у разі відшкодування шкоди заподіяної незаконними рішеннями. Тобто, для звільнення від сплати судового збору на цій підставі, на час подання заяви бездіяльність повинна бути вже визнана судовим рішенням протиправною.

Відтак, застосування п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" у даному випадку є недоречним.

Що стосується посилання позивача, що строк звернення до суду нею не було пропущено, оскільки фактично бездіяльність відповідача є триваючою, суд не приймає його до уваги з огляду на наступне.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, ч.1 ст.120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналіз наведеної норми свідчить, що зазначені вимоги процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до адміністративного суду не з фактом триваючої бездіяльності, а з датою, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, процесуальними нормами також чітко визначено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Як свідчать матеріали справи, позивач оскаржує протиправну бездіяльність відповідача у проведенні йому донарахування та виплати грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену статтею 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, що дорівнює 40% від мінімальної заробітної плати, передбаченої Законами України "Про Державний Бюджет України" з 17 липня 2018 року.

Водночас, відповідно до додатків до позовної заяви, виплата доплати передбаченої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" введено в дію відповідно до рішенням Конституційного Суду України з 17 липня 2018 року. Оскільки, згідно з рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання таким, що втратила чинність, деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

З огляду на вище викладене та враховуючи прийняття Конституційним судом України рішення №6-р/2018, суд зазначає, що в даному випадку з дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного суду України, тобто з 17.07.2018, виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену статтею 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а отже саме з цього часу у пенсійних органів виник обов`язок відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

При цьому, суд зазначає, що наявність обов`язку у відповідача відновити виплату допомоги не позбавляє позивача необхідності захисту свого права та, як наслідок, після прийняття та опублікування вищевказаного рішення Конституційного суду України, а отже саме з цієї дати почався відлік шестимісячного строку звернення до суду.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції КАС ВС викладеній в ухвалі від19.04.2019 у справі №805/4960/18-а.

Крім того, позивачем до позовної заяви було долучено копію відповіді Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації від 11.06.2019 за змістом якої позивача повідомлено, що виплату грошової допомоги буде здійснено після прийняття відповідних нормативних актів та виділення коштів на такі видатки.

Наявність вказаного листа підтверджує факт того, що позивач був обізнаний про порушення його прав, як після фактичного опублікування рішення Конституційного Суду, а й після отримання відповіді від 11.06.2019, проте з позовом він звернувся лише 18.01.2020, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вона змушена була очікувати рішення Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, оскільки у разі скасування рішення КАС ВС у справі №240/4946/18 це позбавило б її підстав для звернення з позовом з огляду на наступне.

Рішення судів у зразкових справах або їх відсутність, а так само і зміна судової практики, не є тими непереборними обставинами, які позбавлять осіб права на звернення до суду з моменту, коли особа дізналась про порушення своїх прав.

З огляду те, що позивачем фактично не усунуто недоліків позовної заяви, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, які можуть бути усунуті шляхом подання:

- клопотання відповідно до вимог частини шостої статті 161 КАС України про поновлення строку звернення із даним позовом до суду з обґрунтування поважності причин його пропуску та відповідних доказів на підтвердження обставин наведених у клопотанні;

- доказу сплати судового збору при зверненні з даним позовом на суму 840,80 грн.

Судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами:

отримувач коштів Житомирська міська отг22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38035726

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA4006797

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Житомирський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя М.С. Токарева