Справа № 280/3510/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 280/3510/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (головуючий суддя: Новікова І.В.) по адміністративній справі №280/3510/19, розглянутій у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області (далі Бердянського УДКСУ ) щодо відмови у прийнятті виконавчого листа про стягнення з Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - БОУП ПФУ в Запорізькій області) на користь позивача заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у сумі 10 608,84 грн., зобов`язати Бердянське УДКСУ вчинити дії по виконанню судового рішення від 26.11.2018 року шляхом прийняття до виконання виконавчого листа від 31.05.2019 року про стягнення з БОУП ПФУ в Запорізькій області на користь позивача заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у сумі 10 608,84 грн. ,стягнути судові витрати, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що подала до відповідача Бердянського УДКСУ у порядку, передбаченому Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, виконавчий лист від 31.05.2019 року, виданий Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з БОУП ПФУ в Запорізькій області коштів у сумі 10 608,84 грн. за рішенням суду, що є несплаченою пенсією за певний проміжок часу. Проте, всупереч норм чинного законодавства, відповідач повернув виконавчий лист з посиланням те, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами Казначейської служби, а повинен виконуватись з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» органами Пенсійного фонду в порядку надходження таких документів. Такі дії відповідача є протиправними, оскільки порядок виконання судових рішень встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а постановою Кабінету

Міністрів України від 22.08.2018 №649 не внесено зміни до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №845, при цьому постанова №649 не має жодного відношення до органів державного казначейства.

У відзиві на позов Бердянське УДКСУ зазначає про безпідставність доводів позивача та правомірність повернення виконавчого листа на підставі норм діючого законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, визнані протиправними дії Бердянського УДКСУ щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа про стягнення з БОУП ПФУ в Запорізькій області на користь позивача заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у загальній сумі 10 608,84 грн., та зобов`язано відповідача прийняття до виконання виконавчий лист №0840/3790/18 ,виданий Запорізьким окружним адміністративним судом 31.05.2019року, про стягнення з БОУП ПФУ в Запорізькій області на користь позивача заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у загальній сумі 10 608,84 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції не погодився з позицією відповідача, яка полягала у тому, що виконання виконавчого листа не належить до повноважень органів Державної казначейської служби України, оскільки стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018року.

З приводу такої позиції відповідача суд першої інстанції зазначив те, що Порядком №649 врегульовано механізм самостійного виконання органами Пенсійного фонду України судових рішень про нарахування (перерахунок) пенсійних виплат, а розрахунок належних до виплати сум здійснюється та підтверджується самими органами Пенсійного фонду України. Суд зазначив також те, що у спірному випадку сума коштів, які належить сплатити БОУП ПФУ в Запорізькій області на користь позивача за виконавчим листом від 31.05.2019 року визначена судом, а отже така заборгованість має статус заборгованості за судовим рішенням і підлягає виконанню з урахуванням гарантій держави щодо виконання судових рішень, які визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Бердянське УДКСУ звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що оскільки грошові кошти, які підлягають стягненню на користь позивачки за виконавчим документом, є пенсією за період з травень червень 2018 року, то погашення такої заборгованості повинні здійснювати органи Пенсійного фонду України у відповідності до положень Порядку №649. Таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Таким чином, як зазначає відповідач, на законодавчому рівні встановлено, що починаючи з 28.08.2018 року виконання судових рішень, що набрали законної сили після 01.01.2013 року, стосовно стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, здійснюється відповідно до Порядку №649.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року по справі №0840/3790/18, яке набрало законної сили 29.03.2019 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , серед іншого стягнуто з БОУП ПФУ в Запорізькій області на користь позивача заборгованість з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у загальній сумі 10 608,84 грн..

31.05.2019 року позивачу видано виконавчий лист на виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у загальній сумі 10 608,84 грн. з БОУП ПФУ в Запорізькій області на користь позивача.

01 липня 2019 року позивач звернулася до Бердянського УДКСУ з заявою про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року по справі №0840/3790/18, додавши до заяви оригінал виконавчого листа (а.с.14).

За наслідками розгляду отриманого від позивача виконавчого документа, Бердянським УДКСУ прийнято рішення про повернення виконавчого документа по справі №0840/3790/18 без виконання, що оформлено листом від 03.07.2019 №06-23/891,такі дії відповідача оскаржені позивачем до суду.

За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Так відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За приписами ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» із заявою про виконання рішення суду.

Порядком №845 врегульовано механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку №845 у тексті цього документа термін борж ники вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення №215), відповідно до пункту 1 якого Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з пп. 3 п. 4 Положення №215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 9 Положення №215 встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань БОУП ПФУ в Запорізькій області, яке є боржником за виконавчим листом від 31.05.2019 року, має організаційну правову форму - орган державної влади.

З огляду на вищезазначені норми права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є Пенсійний фонд України або його територіальні органи, здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як зазначено вище, позиція відповідача фактично полягає у тому, що оскільки грошові кошти, які підлягають стягненню на користь позивачки за виконавчим документом, є пенсією за період травень-червень 2018 року, то погашення такої заборгованості повинні здійснювати органи Пенсійного фонду України у відповідності до положень Порядку №649.

З приводу таких аргументів відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів».

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 8, 10 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиден ний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже зазначений Порядок №649 застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є органи Пенсійного фонду України, а лише до рішень судів, за якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету. Тобто, до виконання судових рішень зобов`язального характеру, за якими на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок нарахувати (перерахувати) пенсійні виплати.

В той же час, встановлені у цій справі обставини справи свідчать про те, що позивачкою до виконання пред`явлено виконавчий лист про стягнення коштів з органу Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим виконання такого виконавчого листа повинно здійснюватися у відповідності до положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку №845.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (нарахувати, перерахувати пенсію) є різними видами рішень. які виконуються у різному порядку.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по адміністративній справі №280/3510/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 лютого 2020 року, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай