Справа № 260/1892/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1892/19 пров. № А/857/999/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року про відмову в забезпеченні позову (ухвала проголошена м. Ужгород, судом під головуванням судді Луцович М.М., дату складання повного тексту ухвали не зазначено) у справі № 260/1892/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Мукачівська міська рада Закарпатської області про визнання незаконним та скасування наказу, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області (далі - відповідач), де третя особа Мукачівська міська рада про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти №219 від 11.12.2019 року в частині проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10.

Також ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: зупинити дію наказу відповідача про оголошення проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти №219 від 11.12.2019 року в частині проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10 та встановити заборону відповідачеві вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 27.12.2019 року про відмову у вжитті заходів забезпечення позову та прийняти нове судове рішення, яким заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

На обґрунтування апеляційних вимог позивач посилається на те, що згідно Контракту за №3/2018 її було призначено на посаду директора Мукачівського навчально-виховного комплексу Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області терміном на 6 (шість) років, а саме з 30.08.2018 року по 30.08.2024 року. Однак, рішенням 68 сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28.11.2019 року №1613 було вирішено реорганізувати шляхом поділу Мукачівський навально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області. Згідно поданої заяви про забезпечення позову позивач наголошує, що оскаржуваний наказ відповідача про оголошення проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти №219 від 11.12.2019 року, в частині проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10 є похідним щодо рішення 68 сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28.11.2019 року №1613 та порушує її трудові права, оскільки дія укладеного з нею Контракту №3/2018 від 30.08.2018 року продовжується до 30.08.2024 року. Позивач зазначає, що відповідачем на підставі оскаржуваного наказу буде розпочата процедура проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти, в результаті чого буде обрано керівника Мукачівського ліцею №10. Таким чином, згідно поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити ефективний захист її прав та інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду, оскільки фактична реалізація оскаржуваного наказу відповідача за №219 від 11 грудня 2019 року призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та скасування наказу, процедура проведення та результати конкурсу будуть незаконними, а отже доведеться докласти значних зусиль та понести витрати для повторного визнання незаконним звільнення, переведення та поновлення позивача як керівника (праці

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. По суті заперечення на апеляційну скаргу співпадають з мотивами та висновками, здійсненими в ухвалі суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Позивач подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи без її участі. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

За даними пояснень позивача, викладеними у позовній заяві та заяві про забезпечення позову, а також копій доказів долучених до відокремлених матеріалів судом встановлено, що позивача призначено на посаду директора Мукачівського навчально-виховного комплексу Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області терміном на 6 (шість) років, а саме з 30.08.2018 року по 30.08.2024 року.

Рішенням 68 сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28.11.2019 року №1613 вирішено реорганізувати шляхом поділу Мукачівський навально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області на Мукачівський заклад дошкільної освіти №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області та Мукачівський ліцей №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області.

11.12.2019 року Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області винесено наказ про оголошення проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти №219 від 11.12.2019 року, в частині проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10

Позивач не погоджуючись із зазначеним наказом звернулась з позовом до суду та із заявою про забезпечення такого позову.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції вказав про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Враховуючи наведене, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 -153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Суд наголошує, що зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Водночас, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає від меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/5233/18, від 26 червня 2019 року справа №826/13396/18.

Підстави забезпечення позову передбачені частиною другою статті 150 КАС України, а саме: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачем зазначено основними доводами для забезпечення позову та мотивами є незгода позивача з рішенням відповідача , яким оголошено конкурс на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10 є те, що позивач обіймає посаду директора Мукачівського навчально-виховного комплексу Загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області терміном на 6 (шість) років, а саме з 30.08.2018 року по 30.08.2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги про забезпечення позову, позивач зазначила, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе в подальшому до прийняття рішення про звільнення позивача із займаної посади директора Мукачівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» №10 Мукачівської міської ради Закарпатської області, а тому правомірність наказу про оголошення конкурсу має бути досліджено адміністративним судом під час розгляді даної справи про визнання протиправним та скасування наказу №219 від 11.12.2019 року, що є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на те, що позовною вимогою прохальної частини позовної заяви є визнання протиправним та скасування наказу №219 від 11.12.2019 року про оголошення проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти, в частині проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу буде фактично вирішенням справи по суті до постановляння рішення в даній справі, без з`ясування фактичних обставин справи, без оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних доказів у їх сукупності, оскільки

Разом з тим, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №826/15718/16).

Вимоги щодо зупинення дії наказу відповідача про оголошення проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників закладів загальної середньої освіти та встановити заборону вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника Мукачівського ліцею №10 - фактично покликані на заборону вчиняти певні дії в майбутньому, а тому не можуть бути задоволені, оскільки захисту підлягає тільки порушене право (постанова Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-951цс16).

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 зазначила, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також колегія суддів зазначає, що проведення конкурсу та оголошення переможця конкурсу ще не є прямою та безумовною підставою для призначення особи - переможця конкурсу на відповідну посаду, оскільки рішення про призначення особи керівником закладу освіти відповідно до ст. 25, 26 Закону України «Про освіту» приймається засновником закладу освіти або уповноваженою ним особою. Посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин цієї справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі предметом, якого є скасування наказу про проведення конкурсу.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення заходів у даному випадку є фактично ухваленням рішення по суті позовних вимог без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Аналогічні правові позиції були викладені у постановах ВС від 20 листопада 2019 року по справі №640/2298/19, від 19 березня 2019 року у справі №826/12814/18.

Вищезазначене в сукупності дає підстави для висновку, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які могли призвести до помилкового висновку при вирішенні заяви щодо забезпечення позову, оскільки викладені позивачем у заяві доводи не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі №260/1892/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Постанова апеляційного суду оскаржується виключно в порядку та з підстав, визначених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 13 лютого 2020 року.