Справа № 320/7050/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Київ № 320/7050/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Повх І.С.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не з`явились,

від третьої особи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції у Київській області

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Ідея Банк»

про визнання протиправними дії та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі по тексту - відповідач, Володарський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною дію головного державного виконавця Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Кулінської Світлани Анатоліївни щодо складення 06.11.2019 постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса реєстрації АДРЕСА_1 , адреса проживання с АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь стягувача Акціонерного товариства «Ідея Банк», адреса місто Львів, вул. Валова, 11, , винесену на виконання виконавчого напису №НОА 909851 від 24.09.2019, виданого приватним нотаріусом Гуревічов Олегом Миколайовичем;

- скасувати постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , складеної 06.11.2019 головним державним виконавцем Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у Київській області Кулінською Світланою Анатоліївною у виконавчому провадженні ВП № 60515573.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у листопаді 2019 року він ознайомився із постановою про арешт майна боржника, складеної 06.11.2019 головним державним виконавцем Володарського РВ ДВС у Київській області Кулінською С.А. на виконання виконавчого напису № НОА 9098512 від 24.09.2019, виданого приватним нотаріусом Гуревічом О.М. Так, позивач зазначає, що вказану постанову, якою накладено арешт на все майно, що належить божнику ОСОБА_1 де зазначена адреса майна - АДРЕСА_1 , було направлено в установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

Водночас, як зазначив позивач, свідоцтво про право власності на вказаний будинок зареєстроване 24.12.2006 року як спільна часткова власність, і частка ОСОБА_1 складає ј. Попри те, головний державний виконавець не зверталася до суду із відповідним клопотанням щодо визначення частки майна позивача на яке може бути накладено стягнення.

Додатково позивач зауважив, що розмір стягнення у виконавчому провадженні визначено 83460,00 грн., то ж державним виконавцем було порушено приписи ч.7 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до якої, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Таким чином, позивач вважає постанову від 06.11.2019 про накладення арешту винесену у виконавчому провадженні ВП № 60515573 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено її розгляд здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі.

Крім того, вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Ідея Банк» ( ; місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова,11).

Також суд у порядку підготовки справи до розгляду витребував від відповідача:

- належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № ВП 60515573 в рамках якого було прийнято постанову про арешт майна боржника.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 суд повторно витребував від відповідача матеріали виконавчого провадження №ВП6051573 та оголошено перерву у судовому засіданні.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позовну заяву вказав про те, що на виконанні Володарського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження АСВП 60515573 згідно виконавчого напису № НАС 909851 від 24.09.2019 року виданого приватним нотаріусом Гуревічов Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 61629,31 грн. на користь АТ « Ідея Банк»

Як вказав відповідач, 06.11.2019 надійшла заява від АТ «Ідея Банк» про відкриття виконавчого провадження. В своїй заяві стягувач просить одночасно з відкриттям виконавчого провадження для забезпечення виконання рішення накласти арешт на рахунки боржника та на рухоме та нерухоме майно шляхом внесення відповідних записів про обтяження у Державні реєстри ( як рухомого так і нерухомого майна), та не заперечує проти звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у разі їх виявлення.

Додатково відповідач зазначив, що 06.11.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника. Того ж дня, зауважив відповідач, надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що за боржником зареєстрована земельна ділянка та державним виконавцем внесено відповідні записи у Державні реєстри рухомого та нерухомого майна.

Таким чином, звертав увагу суду відповідач, оскільки у ОСОБА_1 є невиконані зобов`язання, про які він був повідомлений у відповідності до вимог чинного законодавства, для забезпечення реального виконання виконавчого документу та упередження дій боржника щодо уникнення звернення стягнення на належне майно державним виконавцем правомірно накладено арешт на майно боржника.

07.02.2020 на адресу суду надійшли письмові пояснення АТ «Ідея Банк» щодо позову, де третя особа зазначила про відсутність на її думку підстав для задоволення позову, оскільки державним виконавцем було правомірно накладено арешт на все належне боржнику майно у межах виконавчого провадження № ВП 60515573.

У судове засідання, призначене у справі на 13.02.2020 з`явився позивач, який підтримав доводи позовної заяви, просив позов задовольнити повністю.

Разом з тим, в ході проведення судового розгляду справи, позивач подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву, у яких зазначив про те, що враховуючи положення ч.7 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», на його думку, відповідач достовірно знав про вимоги законодавства щодо заборони накладення арешту на єдине житло, відтак і не звертався до суду із клопотанням про звернення стягнення на частку ОСОБА_1 у спільному частковому майні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22.03.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» () та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z64.00600.003788860, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 35400,00 грн.

04.10.2019 АТ «Ідея Банк» звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження на адресу Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, яка була зареєстрована відповідачем 06.11.2019 вх. №3978/15.5-36/3.

Відповідно до змісту вказаної заяви АТ «Ідея Банк» просило прийняти до примусового виконання виконавчий напис нотаріуса № 9923, який виданий 24.09.2019 приватним нотаріусом КМНО Гуревічов О.М., про стягнення на користь банку з боржника ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_1 ) заборгованості в сумі 61629,31 грн. Також зазначено про те, що банк просить накласти арешт на рахунки боржника відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Кредобанк», АТ «Ощадбанк» на рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми стягнення одночасно з відкриттям виконавчого провадження для забезпечення виконання рішення, шляхом внесення відповідних засобів про обтяження у Державні реєстри.

06.11.2019 головним державним виконавцем Володарського РВДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60515573 по примусовому виконанню виконавчого напису № НОА 909851 виданого 24.09.2019 та стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в сумі 61629,31 грн.

Також зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 6162,93 грн.

06.11.2019 головним державним виконавцем Володарського РВДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанову про арешт майна боржника ВП №60515573, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що вказані постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту від 06.11.2019 ВП №60515573 були направлені сторонам виконавчого провадження супровідними листами вих. № 8225, 8226.

Згідно відомостей з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої заступником начальника відділу Кулінською С.А., головним державним виконавцем Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області встановлено, що за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстроване ј спільної часткової власності на земельну ділянку :01:0320038, площею 0,1208 га.

13.11.2019 головним державним виконавцем Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Кулінською С.А. оформлено заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), про застосування наступного виду обтяження - арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ).

13.11.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Кулінською С.В., Володарський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зокрема вирішено провести державну реєстрацію обтяження, арешт нерухомого майна на все майно за суб`єктом ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

12.11.2019 державним виконавцем Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області направлено запити до: Володарської філії Київського обласного центру зайнятості; територіального центру № 2149; голові с. Руде Село.

Згідно відомостей виконавчого провадження, 18.11.2019 до відповідача надійшла довідка з Рудосільської сільської ради, про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , в даний час в селі не проживає, місце його перебування не відомо. В спільній сумісній власності має 1/4 житлового будинку та 1/4 земельної ділянки за вище вказаною адресою.

24.01.2020 головним державним виконавцем Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанови про звернення стягнення на заробітну платну, пенсію, стипендію інші доходи боржника ВП № 60515573.

Позивач, вважаючи, що державним виконавцем було порушеного його права при винесенні постанови про накладення арешту від 06.11.2019 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 6 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), зокрема, виконавчих написів нотаріусів у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп. 6, 7 ч.1 ст. 4 Закону № 1404-VIIІ у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті Закону № 1404- VIII зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно чч. 1, 2 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1404- VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема:

- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

- вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

- інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 50 Закону №1404- VIII встановлено порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду, котрий накладається державним виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим провадженням (з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій), шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт майна накладається у разі відсутності в боржника грошових коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача. У разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Згідно з частинами 1,-3 статті 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає що державним виконавцем було вчинені протиправні дії щодо складення постанови про арешт майна боржника та протиправно накладено арешт на належне йому майно - ј частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та ј земельної ділянки за вказаною адресою.

При цьому, щодо доводів позивача про те, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, а у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області не було вчинено дій щодо звернення стягнення на належне позивачу у спільній частковій власності майно, відтак, у останнього були відсутні підстави для звернення до суду з клопотанням щодо визначення частки боржника, на яку може бути звернуто стягнення.

Суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що державний виконавець до суду не звертався з поданням, чим порушив приписи ч.7 ст.48 ЗУ №1404-VІІІ, є необгрутованими з огляду на те, що державним виконавцем не вчинялися дії щодо стягнення з майна, а накладено лише арешт на майно боржника для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, слід зазначити, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, а у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця, суд зазначає наступне.

Арешт майна боржника сам по собі, не є зверненням стягнення на майно боржника, та застосовується відповідно до Закону «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення, що підтверджується правовим висновком викладеним у постанові Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/9138/18 від 16.04.2019.

Разом з тим, з матеріалів справи судом не було встановлено, що державним виконавцем вчинялися дії щодо передачі арештованого майна стягувачу чи його реалізації. При цьому, з наданого до суду відзиву встановлено, що відповідачем було накладено арешт на майно з метою забезпечення виконання рішення суду.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем приписів частини сьомої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на наступне.

Так, приписами частини сьомої статті 48 ЗУ №1404-VІІІ визначено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Отже, дана норма передбачає обов`язок державного виконавця у будь якому випадку вжити заходів щодо виконання виконавчого документу, у даному випадку виконавчого напису нотаріуса, в обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Згідно із положеннями статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження, стягнення в межах виконавчого провадження ВП №60515573 підлягає сума в розмірі 67792,24 грн., що є меншим 20 розмірів мінімальної заробітної плати. Попри те, суд звертає увагу, що завдання арешту є забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання виконавчого напису № НОА 909851 від 24.09.2019 та стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» боргу.

Разом з тим, слід зазначити, з наявних у матеріалах справи документів та пояснень позивача вбачається, що державний виконавець не вчиняв звернення стягнення на арештоване майно боржника, що в свою чергу свідчить про те, що відсутнє порушення прав чи обмеження прав позивача.

Так, матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області вжито заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, проте не звернуто стягнення на належну йому ј частку житлового будинку та ј частку земельної ділянки, яка перебуває у власності позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача, щодо винесення постанови про накладення арешту на майно боржника, відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», тому, підстави для скасування постанови про арешт майна боржника від 06.11.2019 ВП № 60515573 відсутні, як і відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 2ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено своєї позиції, а позовні вимоги підтверджені лише міркуваннями та власним розумінням норм діючого законодавства, що в своє чергу виключають його обґрунтованість, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

З урахуванням тієї обставини, що суд відмовив у задоволенні позову, а відповідачем не надано до суду доказів понесення судових витрат, питання про розподіл судових витрат розгляду не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 71, 77, 90, 143, 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.