Справа № 163/407/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 163/407/19 пров. № 857/13086/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року у справі № 163/407/19 (головуючий суддя Чишій С. С., м. Любомль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС № 0060/20500/19 від 13 лютого 2019 року у справі про порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України (далі МК України), винесену відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною і скасовано постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 13 лютого 2019 року в справі про порушення митних правил № 0060/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0060/20500/19 закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оспорюване рішення ґрунтується на основі документів, які були надані литовськими митними органами, за результатами аналізу яких встановлено різницю в ціні транспортного засобу, внаслідок чого було здійснено перерахунок митних платежів та прийнято спірну постанову.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 20 серпня 2018 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Логістикброк" ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/066837.

Згідно рахунку-фактури №2567 від 15 серпня 2018 року вартість транспортного засобу становить 2000 євро, його продавцем виступала компанія "WERNER EGERLAND", отримувачем ОСОБА_1 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 66736,41 гривень було нараховано та сплачено 27094,34 гривні митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 16 жовтня 2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Рено Меган", ідентифікаційний номер VF1KZS00E51452567.

19 листопада 2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKC0100EK0D41A8 від 17 серпня 2018 року, довідки-рахунок (документа під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TDT №03891 від 17 серпня 2018 року, квитанції про отримання коштів (документа під назвою "PINIGU PRIEMIMO KVITAS") серії НОМЕР_2 № 200686 від 17 серпня 2018 року, автомобіль "Рено Меган" був проданий компанією UAB "TD TRANSPORT" громадянину ОСОБА_3 за ціною 5300 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно вартості в литовській експортній митній декларації різниця розміру митних платежів становить 38011,05 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

09 січня 2019 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0060/20500/19 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що позивач через декларанта ОСОБА_2 під час митного оформлення автомобіля "Рено Меган" вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 38011,05 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

13 лютого 2019 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є. С. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0060/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 114033,15 гривні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з відсутності достатніх доказів вини в діях позивача, а його твердження про пред`явлення до митного оформлення виключно тих документів, які були надані продавцем транспортного засобу, стороною відповідача не спростовано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 486 МК України визначені завдання провадження у справах про порушення митних правил, якими є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 цього Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.10 КУпАП, суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених ст.485 МК України.

Як видно з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, стали одержані від литовських митних органів експортна митна декларація №18LTKC0100EK0D41A8, довідка-рахунок серії TDT №03891, квитанція про отримання коштів серії TSC №200686.

Між відомостями цієї декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу документами дійсно є невідповідності щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

Експортна декларація №18LTKC0100EK0D41A8 для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією UAB "TD TRANSPORT", яка виступала і декларантом.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП "Логістикброк" ОСОБА_2 , який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 0060/20500/19 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був.

До того ж матеріали справи не містять жодної інформації про повноваження Сави ОСОБА_4 . В. щодо здійснення декларування транспортного засобу в інтересах позивача.

Зазначені у відзиві доводи представника відповідача про те, що відповідно до одержаних від литовських митних органів документів автомобіль марки "Рено Меган" був проданий компанією UAB "TD TRANSPORT" ОСОБА_1 17.08.2018 року, а також отримана від литовських митних органів копія технічного паспорту про реєстрацію транспортного засобу на території України спростовують оформлені у компанії "WERNER EGERLAND" документи від 15.08.2018 року через різницю в датах лише констатують певні розбіжності, однак не доводять протиправних дій позивача і, в той же час, не спростовують факту придбання автомобіля за ціною, яка була вказана при його митному оформленні.

Колегія суддів звертає увагу, що Волинською митницею ДФС не перевірено обставин завершення експорту товару, не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару, оскільки такі документи лише свідчать, що литовське підприємство задекларувало, але не здійснило експорт транспортного засобу з Європейського союзу.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання ОСОБА_1 недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання його винним у вчиненні порушення митних правил.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил за ст.485 МК України.

Аналізуючи наведені вище положення митного законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення

Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року у справі № 163/407/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 11 лютого 2020 року.