Справа № 140/3879/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/3879/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Гарбарчук Н.М.,

представника відповідача Юсупової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанов про накладення штрафу у ВП №60589677 від 26.11.2019 у розмірі 1700,00 грн, від 10.12.2019 у розмірі 3400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2019, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 22.10.2019, зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки площею 65 кв м, яка розташована в АДРЕСА_1 а, за власний рахунок привести у придатний для використання стан вказаної земельної ділянки шляхом знесення (демонтажу) встановленої огорожі. 13.11.2019 відповідачем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду, виданого за вказаним рішенням суду.

Позивач вказує, що ним подано письмові пояснення відповідачу, у яких вказував про неможливість виконання рішення суду, оскільки в ньому не вказано, яку саме частину земельної ділянки слід звільнити, скільки необхідно знести огорожі. Також зазначає, що ним подано заяву в порядку ст.436 ЦПК до Верховного Суду про зупинення дії рішення Ковельського міськрайонного суду від 30.05.2019 та постанови Волинського апеляційного суду від 22.10.2019, а також касаційну скаргу на рішення судів, з огляду на що у заяві про відкладення виконавчих дій просив державного виконавця відкласти виконавчі дії. Однак відповідачем не були взяті до уваги пояснення ОСОБА_1 та 26.11.2019 винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу за умисне ухилення від виконання рішення суду у встановлені законом строки в розмірі 1700,00 грн. і повідомлення про повторну перевірку виконання рішення суду 10.12.2019, яке не було направлене на адресу боржника та його представника, з огляду на що останні не були повідомлені про час і місце проведення повторної перевірки. Крім того, позивач посилається на ту обставину, що в акті державного виконавця від 10.12.2019 про проведення повторної перевірки виконання рішення суду, який складений за відсутності боржника та його представника, вказано, що боржник рішення суду не виконав, забор не зніс. При цьому в акті державного виконавця від 10.12.2019 вказано, що до участі у перевірці виконання рішення суду було залучено спеціаліста інженера - геодезиста для встановлення (винесення) меж на місцевості, що підтверджує той факт, що виконавчий лист не може бути виконано, оскільки в рішенні суду не вказано, яку саме частину земельної ділянки має звільнити боржник та яку частину огорожі та з якого боку потрібно знести. Відтак, не тільки боржник, але й державний виконавець не може визначити як виконувати рішення суду. За наслідками повторної перевірки 10.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Позивач не погоджується із винесеними постановами про накладення штрафу та вважає їх винесеними всупереч норм чинного законодавства, оскільки рішення суду не було ним виконане з поважних причин, а державним виконавцем не з`ясовано наявність поважних причин невиконання рішення суду.

Ухвалою суду від 28.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.1-1а).

У поданому до суду відзиві від 06.02.2020 (а.с.41-44) представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2019 у справі №159/3515/17 позивачем не виконано без поважних причин, а тому постанови про накладення штрафу прийняті відповідно вимог до Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалами суду від 13.02.2020 замінено відповідача у даній справі на його правонаступника Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі відповідач, Ковельський МРВ ДВС), повернуто без розгляду заяву представника позивача про забезпечення позову та позов в частині скасування постанови про накладення штрафу від 26.11.2019 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду від 30.05.2019 у справі №159/3515/17 Ковельським міськрайонним судом Волинської області 08.11.2019 видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки площею 65 кв м, яка розташована в АДРЕСА_1 а, за власний рахунок привести у придатний для використання стан вказаної земельної ділянки шляхом знесення (демонтажу) встановленої огорожі (а.с.78), який був пред`явлений до виконання 11.11.2019 (а.с.79).

13.11.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60589677 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайонним судом 08.11.2019, якою, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.80). Дану постанову позивач отримав нарочно 13.11.2019, про що зазначив особисто на супровідному листі (а.с.81).

13.11.2019 року ОСОБА_1 отримано нарочно під особистий підпис вимогу державного виконавця та повідомлення про перевірку виконання рішення суду від 13.11.2019 із зазначенням дати та часу проведення виконавчих дій щодо перевірки виконання боржником рішення суду 26.12.2019 о 10:00 год (а.с.83-85).

13.11.2019 ОСОБА_1 надав пояснення про те, що виконавчий лист не може бути виконаний, оскільки в рішенні суду не вказано, яку саме частину земельної ділянки він має звільнити та яку частину огорожі (з якого боку, скільки метрів) він має знести. Відтак не зрозуміло, як саме йому виконувати рішення суду. Також повідомив про те, що ним готується касаційна скарга на рішення судів першої та апеляційної інстанції (а.с.87).

26.11.2019 державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником рішення суду, за наслідками якої складено акт про невиконання ОСОБА_1 рішення суду, який складений в присутності представника стягувача, боржника та його представника а також двох понятих (а.с.88-89).

Постановою державного виконавця від 26.11.2019 на боржника за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 1700,00 грн. Вказана постанова мотивована тим, що протягом встановленого терміну ОСОБА_1 рішення суду не виконав, а саме не звільнив самовільно зайняту ним частину земельної ділянки площею 65 кв.м. по АДРЕСА_1 , та не привів її у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтажу) встановленої огорожі, що підтверджується актом державного виконавця від 26.11.2019 (а.с.90).

Постанова про накладення штрафу від 26.11.2019 отримана позивачем нарочно 28.11.2019, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с.90).

28.11.2019 року ОСОБА_1 вручено під особистий підпис вимогу державного виконавця та повідомлення про повторну перевірку виконання рішення суду від 26.11.2019 із зазначенням дати та часу проведення виконавчих дій щодо перевірки виконання боржником рішення суду 10.12.2019 о 10:30 (а.с.92-94).

29.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, а саме ФОП ОСОБА_2 , який має кваліфікаційний сертифікат геодезиста, з метою здійснення виносу меж в натурі (на місцевості) (а.с.96).

10.12.2019 державним виконавцем здійснено повторну перевірку виконання рішення суду та при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, в присутності стягувача та його представника, спеціаліста та двох понятих складено акт державного виконавця про невиконання ОСОБА_1 рішення суду, у якому зазначено про встановлення (винесення) спеціалістом меж на місцевості частково у зв`язку з відсутністю боржника (а.с.99-104).

Постановою державного виконавця від 10.12.2019 на позивача за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Вказана постанова мотивована тим, що боржником рішення не виконується, самовільно зайнята ним частина земельної ділянки не приведена у придатний для використання стан, огорожа не знесена (не демонтована), що підтверджується актом державного виконавця від 10.12.2019. З вищевказаного слідує повторне невиконання рішення суду (а.с.105).

Оскаржувану постанову від 10.12.2019 про накладення штрафу отримала нарочно представник позивача (а.с.106), що підтверджується власним підписом на супровідному листі.

Також, як свідчать матеріали справи, 26.11.2019 до Ковельського МРВ ДВС від представника боржника надійшла заява про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з поданням касаційної скарги до Верховного Суду про скасування рішень суду у справі №159/3515/17 та заяви про зупинення виконання судового рішення в порядку статті 436 ЦПК України, у якій зазначено, що в разі скасування рішень судом касаційної інстанції буде неможливо здійснити поворот виконання рішення (а.с.95).

На вказану заяву відповідачем надана відповідь від 10.12.2019 про відсутність підстав для відкладення проведення виконавчих дій по даному виконавчому провадженню (а.с.98).

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові про накладення штрафу від 10.12.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VІІІ встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішення суду від 30.05.2019 позивачем не виконано, а саме: самовільно зайнята позивачем частина земельної ділянки не приведена у приданий для використання стан, огорожа не знесена (не демонтована), що підтверджується актами державного виконавця від 26.11.2019 та 10.12.2019 (а.с.56зворот-57, 67).

Обґрунтовуючи наявність поважних причин невиконання рішення суду, ОСОБА_1 зазначає, що йому не зрозуміло, як саме виконати рішення суду, а також у разі скасування вищевказаних рішень судом касаційної інстанції буде неможливо здійснити поворот виконання рішення.

Однак, наведені позивачем обставини суд до уваги не бере, оскільки будь-яких доказів на вжиття заходів щодо виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження останній не надав. При цьому позивач не звертався до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, встановлення порядку та способу його виконання, відстрочки виконання рішення суду тощо.

Крім того, судом встановлено, що в межах розгляду справи №159/3515/17 було проведено судову земельну-технічну експертизу, висновок якої взято судом до уваги при вирішенні справи, в ході якої встановлено площу земельної ділянки, яка самовільно зайнята позивачем шляхом влаштування паркану з боку суміжної ділянки, що в свою чергу свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про те, яка частина огорожі та з якого боку підлягає знесенню.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами невиконання рішення суду без поважних причин після відкриття виконавчого провадження, тому суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 10.12.2019 за умисне повторне ухилення від виконання рішення суду у встановлені законом строки винесена державним виконавцем на підставі, в межах та спосіб, передбачені чинним законодавством України, відтак є правомірною.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що державним виконавцем не взято до уваги заяви представника позивача Гарбарчук Н.М. про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку із оскарженням рішень суду у справі №159/3515/17 та поданням заяви про зупинення виконання рішення суду до Верховного Суду, оскільки рішення суду від 30.05.2019 набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню.

Також суд не бере до уваги той факт, що представник позивача на була належним чином повідомлена про проведення 10.12.2019 перевірки виконання рішення суду, оскільки про таку перевірку був повідомлений сам боржник, водночас неповідомлення його представника не може бути самостійною підставою для скасування постанови про накладення штрафу.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій