Справа № 120/5/20-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

120/5/20-а

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5/20-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

12 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (повний текст рішення складено 15.01.2020 року, м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" до Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання протиправним та скасування постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди та накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою витребувано з приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області та зобов`язано у встановлений строк надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 60885761.

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича надіслав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що оскаржувані постанови є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року задоволено заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" до Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання протиправним та скасування постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди та накладення арешту - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про арешт коштів боржника від 22.12.2019 року, винесену у межах виконавчого провадження № 60885761.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт".

Не погоджуючись із судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 15.01.2020 року, в частині відмови у задоволенні позову про скасування постанови приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди та прийняти, в цій частині, нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він не заперечує щодо законності винесення в день відкриття провадження постанови про стягнення з боржника основної винагороди, але вважає її протиправною у зв'язку з відсутністю в даній постанові обов'язкових даних, оскільки не зазначено порядок стягнення даної винагороди, не визначена сума винагороди в разі виконання виконавчого документу не в повному обсязі, або повного не виконання, не зазначено реквізити рахунку на який дана винагорода має бути перерахована. При цьому, зауважив, що в постанові безпідставно відповідачем визначено суму основної винагороди, згідно якої основної винагорода встановлюється у відсотках від вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом, без встановлення вартості цього майна та встановив суму основної винагороди в сумі 93 481, 95 грн. На думку позивача, рішення суду першої інстанції про відмову в частині позовних вимог слід скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою скасувати постанову приватного виконавця Турського О. В. від 13.12.2019 року про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 93 481, 95 грн.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2020 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до виконавчого напису № 890 від 01.12.2019 року звернуто стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 211,2 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт".

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича відкрито виконавче провадження № 60885761 від 13.12.2019 про звернення стягнення на вищевказаний товар.

22.12.2019 року відповідачем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника у межах суми основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не обґрунтував належними та допустимими доказами своєчасність та законність прийняття у межах виконавчого провадження № 60885761 постанови про арешт коштів боржника від 22.12.2019 року та не посилається на жодне з джерел отримання інформації про майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, в цій частині та вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 року № 1403-VIII (далі – Закон № 1403-VIII) та Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенства права, обов’язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об’єктивності, а також гласності та відкритості виконавчого провадження.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нормами статті 31 Закону № 1403-VIII передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року № 643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця".

Відповідно до пункту 19 вказаного Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Згідно зі статтею 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження однак, стягнення основної винагороди приватного виконавця за рішеннями майнового характеру залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі. Тобто, розмір основної винагороди стягується пропорційно від фактично стягнутої суми за виконавчим документом.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 48 цього Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня, з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Водночас, частиною 7 статті 31 Закону № 1403-VIІІ передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

В даному випадку, приватний виконавець, при прийняті спірної постанови про стягнення основної винагороди діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому оскаржена постанова є правомірною і скасуванню не підлягає, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції, в частині скасування постанови від 13.12.2019 року про арешт майна боржника, а саме кукурудзи врожаю 2019 року у кількості 211,2 тонн, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження – 1033301,48 грн. не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем в силу ч. 2 ст. 77 КАС доведено правомірність своїх дій щодо прийняття, у межах виконавчого провадження № 60885761 постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" , в цій частині не підлягали задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

Судом першої інстанції правильно, відповідно до часткового задоволення вимог, розподілено судові витрати. Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, за наслідками апеляційного розгляду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 лютого 2020 року.

Головуючий

Охрімчук І.Г.

Судді

Капустинський М.М.

Смілянець Е. С.