Справа № 620/381/20
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 лютого 2020 року Чернігів Справа № 620/381/20

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Лобан Д.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати відмову управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації щодо компенсації ОСОБА_1 вартості на проїзд за 2019 рік протиправною, зобов`язати управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації виплатити компенсацію ОСОБА_1 за квитки на проїзд у 2019 році, згідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 356,83 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліків поданої позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якому позивач підтверджує, що письмову відмову отримала 10.05.2019, та зазначає, що не зверталася до суду, бо була переконана, що відповідач не міг порушувати її права.

Суд зазначає, що день, коли особа повинна була дізнатися про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Хоча КАС України не містить конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку, з цього приводу у Європейського Суду з прав людини склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду або на оскарження судового рішення виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа Салов проти України).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи Волчлі проти Франції, ТОВ Фріда проти України).

Також у рішенні ЕСПЛ "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" зазначено, що право на справедливий суд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не є абсолютним, оскільки підлягає законним обмеженням - строком давності.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання позовної заяви особою після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, ч. 2 ст. 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, позивачем зазначено, що письмову відмову отримала 10.05.2019, та зазначає, що не зверталася до суду, бо була переконана, що відповідач не міг порушувати її права.

В той же час, вказане жодним чином не спростовує неможливості своєчасно подати позовну заяву та доводи заяви про поновлення строку звернення до суду є безпідставними та не підтверджують поважність пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Не обізнаність позивача про про можливість порушення її прав не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з позовом, що свідчить про пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду.

Крім того, суд вже наголошував на вищезазначеній правовій позиції в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 03.02.2020, однак позивач не навела жодних нових доводів.

Крім того, відповідно до абз. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду, позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами необхідно повернути позивачу в силу п. 1 та п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали суду надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції або безпосередньо до суду апеляційної інстанції у строк, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Лобан