Справа № 280/5802/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 січня 2020 року Справа № 280/5802/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт Серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний 158-б, )

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивачка просить суд:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, оформлену листом від 04 листопада 2014 року за №255/П-7 щодо перерахунку призначеної позивачці з 24 липня 2019 року пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду Україні в Запорізькій області провести перерахунок призначеної з 24 липня 2019 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки (2016,2017, 2018 роки), з якої сплачено страхові внески.

Ухвалою судді від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб та призначено судове засідання на 26 грудня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилається на те, що з 28 грудня 2007 року ОСОБА_1 перебувала на пенсійному обліку у Василівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за вислугою років. При досягненні 59-річного віку та відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообо в`язкове державне пенсійне страхування» позивачка набула права на вихід на пенсію за віком, у зв`язку з чим на підставі заяви від 24 липня 2019 року перейшла на інший вид пенсії - пенсію за віком згідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що неодноразово зверталась до відповідача із заявами щодо проведення перерахунку в порядку статті 40 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте отримувала відповіді, у яких зазначено про недоцільність проведення такого перерахунку. Звертає увагу, що позивачці у 2007 році було призначено пенсію за вислугу відповідно до пункту «а» статті 55 Закону № 1788-ХІІ. Тому вважає, що якщо позивачці призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-ХІІ, то при зверненні до Василівського об`єднаного Управління ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-ІV, має місце саме призначення такого виду пенсії вперше, а не переведення згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058- ІV. Крім того зазначає, що після призначення пенсії за вислугу років позивачка продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Вважає неправомірними дії відповідача щодо відмови призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за попередні три календарні роки, у зв`язку з чим звернулась до суду із цим позовом.

ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фону України в Запорізькій області проти адміністративного позову заперечило з підстав, викладених у відзиві (вх.№53511 від 18 грудня 2019 року), у якому зазначено, що з аналізу норм Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України «Про пенсійне забезпечення», вбачається, що пенсія за вислугу років позивачці призначалась в порядку, передбаченому Законом 1058 для призначення пенсії за віком, а право на зазначену пенсію визначалось згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказує, що Позивачкою подано 2 заяви про перерахунок пенсії (від 24 липня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року) які було розглянуто та проведено відповідний перерахунок.

Представник Головного управління Пенсійного фону України в Запорізькій області просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

з 28 грудня 2007 року ОСОБА_1 перебувала на пенсійному обліку у Василівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 24 липня 2019 року позивачка набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 24 липня 2019 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, на підставі якої з 24 липня 2019 року позивачку переведено на пенсію за віком.

Позивач звернулась до відповідача із заявою від 28 серпня 2019 року, на яку відповідачем листом від 10 вересня 2019 року №2/П-4 надано відповідь та зазначено, що в страховий стаж включено всі періоди роботи по 30 листопада 2009 року відповідно до наданих документів.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 24 вересня 2019 року, в якій просила здійснити перерахунок пенсії та призначити її з урахуванням трудової діяльності після призначення пенсії за вислугою років, а саме з 09 січня 2008 року по 24 липня 2019 року, страхового стажу 42 роки, заробітної плати та утриманих з неї соціальних внесків за цей період.

Відповідач листом від 09 жовтня 2019 року №4/П-4 надав відповідь та зазначив, що під час здійснення перерахунку «Перехід з виду на вид» ОСОБА_1 не було включено в розрахунок період заробітної плати з січня 2008 року по 30 червня 2019 року та період роботи в стаж з грудня 2009 року по червень 2009 року.

Крім того, листом від 04 листопада 2019 року №2505/П-7 відповідач надав відповідь позивачу, у якій зазначено, що ОСОБА_1 переведено з 24 липня 2019 року на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи, та згідно з особистою заявою від 11 жовтня 2019 року пенсію перераховано з урахуванням стажу, набутого після призначення пенсії за вислугу років. При цьому середня заробітна плата обчислена як середній показник за 2014, 2015, та 2016 роки. А щодо обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати, набутої після призначення пенсії за вислугу років повідомлено, що проводити перерахунок пенсії з урахуванням цієї заробітної плати недоцільно.

ОСОБА_1 не погоджуючись із такими діями відповідача звернулась із позовом до суду.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що вона отримувала раніше пенсію за вислугою років, яка не передбачена положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а при призначенні пенсії за віком отримала всі права, як і інші громадяни України, оскільки звернулась за призначенням пенсії за віком на загальних підставах вперше.

Відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають:

робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Відповідно до частини 1статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі - Закон №1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до частини 3статті 45 Закону № 1058-IVпереведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Тобто показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, а саме: показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Так, судом встановлено, що з 28 грудня 2007 року ОСОБА_1 перебувала на пенсійному обліку у Василівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати.

24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач вказує, що позивачку переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, при цьому, при обчисленні пенсії застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Тобто має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України №1058 позивачка звернулась вперше. Законом №1058-ІVне регулюються порядок призначення, обчислення розміру та виплати пенсій за вислугу років.

Із вищезазначеного слідує, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи що з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм цього Закону позивачка звернулась вперше.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно переведено ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а також, що відповідач повинен обчислювати пенсію позивачці із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону №1058-ІV, а тому дійшов висновку щодо протиправності відмови у перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Частиною 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачкою вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 10 частини 3статті 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі є Головне управління Пенсійного фону України в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачці судові витрати, документально підтверджені у сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 263, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт Серії СВ №681271, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний 158-б, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний 158-б, ), оформлену листом від 04 листопада 2014 року за №255/П-7 щодо перерахунку призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт Серії СВ №681271, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 24 липня 2019 року пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду Україні в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний 158-б, ) провести перерахунок призначеної з 24 липня 2019 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт Серії СВ №681271, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки (2016,2017, 2018 роки), з якої сплачено страхові внески.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт Серії СВ №681271, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя. пр. Соборний 158-б, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 31 січня 2020 року.

Суддя Д. В. Татаринов