Справа № 460/140/20
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2020 року м. Рівне №460/140/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту іменується - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби роботу на посадах в органах державної податкової служби України, Ровенського облфінвідділу, Ровенського райфінвідділу за період з 06.04.1981 по 26.11.2001 та прийнятті рішення про відмову у перерахунку та призначенні з 29.11.2019 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІ1 в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно довідок Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 04.11.2019 №121/17-00-05-30.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скасувати рішення від 03.12.2019 №126/03.15-24 про відмову у перерахунку пенсії та призначити і виплатити з 29.11.2019 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно довідок Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 04.11.2019 №121/17-00-05-30, №122/17-00-05-30, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 06.04.1981 по 6.11 2001 на посадах в органах державної податкової служби України, Ровенського облфінвідділу, Ровенського райфінвідділу з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в відповідача та з квітня 2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважаючи, що у нього є необхідний стаж для переведення на пенсію державного службовця, позивач 29.11.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та, відповідно, проведення перерахунку пенсії. Однак, листом №859/03.15-21 від 16.12.2019 відповідач відмовив позивачу у переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Вважаючи таку відмову безпідставною та протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 14.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку управління Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком. Посилається на правомірність наданої позивачу відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки, на думку відповідача, згідно поданих документів, відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби позивача періодів його роботи з 06.04.1981 по 22.04.1985, з 18.04.1984 по 15.06.1990 та з 16.06.1990 по 26.11.2001. Відповідач вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких їм були присвоєні персональні чи спеціальні звання, а не відповідні ранги, - не можуть зараховуватись до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. тому, за твердженням відповідача, у позивача відсутній достатній стаж для переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

21.04.2014 на підставі протоколу №2674 Рівненським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Рівненської області правонаступником якого є відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу - ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ в редакції на час виходу на пенсію (далі по тексту - Закон №1058-ІУ).

29 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Листом від 16.12.2019 №859/03.15-2 відділом з питань перерахунку пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу направлено рішення від 03.12.2019 №126/03.15-24 про відмову у перерахунку пенсії та призначенні пенсії державного службовця згідно положень Законів України "Про Державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Як вбачається із вказаного рішення відповідач, вважає, що посади працівників органів державної податкової служби, яким присвоюються спеціальні звання, не віднесені до категорії посад державних службовців, передбачених ст. 25 Закону України "Про Державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а тому у позивача немає підстав для призначення пенсії держслужбовця.

Не погоджуючись з діями відповідача та рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19, 46 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон 1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до Закону № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) - на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про державну службу" №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року (далі - Закон №889-VIII).

Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII - для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 25 Закону №3723-XII було визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки позивача судом також встановлено наступні обставини роботи позивача, зокрема:

з 06.04.1981 - 22.04.1985 років позивач працював на посадах ревізор-інспектора, старшого економіста Рівненського облфінвідділу;

з 18.04.1985 - 15.06.1990 років на посадах заступника завідуючого-начальником інспекції держдоходів Рівненського райфінвідділу;

з 16.06.1990 - 26.11.2001 років на посадах начальника податкової інспекції, виконуючого обов`язки голови, голова податкової адміністрації, начальника управління, заступник начальника управління податкової поліції-начальника управління податкових розслідувань в податкових органах Рівненської області.

В цей період позивачу були присвоєні спеціальні звання - радник податкової служби II рангу (10.01.1994), спеціальне звання радника податкової служби І рангу (06.04.1998), державний радник податкової служби III рангу (30.10.2000) про що здійснені відповідні записи в трудовій книжці за №№17,25,28.

Перебуваючи на службі в органах державної податкової служби відповідно до статті 17 Закону №3723-ХІІ позивач 01.08.1994 прийняв Присягу державного службовця про що здійснено відповідний запис в трудовій книжці за №18.

Судом встановлено, що позивач 20 років 7 місяць 20 днів обіймав посади державного службовця і ці факти підтверджуються довідками та наказами, виданими ГУ ДФС у Рівненській області, Рівненською обласною адміністрацією, фінансовим управлінням Рівненської районної державної адміністрації, Трудового архіву Рівненського району та записами у трудовій книжці позивача.

Вирішуючи дану справу та досліджуючи обставини, які виникли між сторонами, суд з не може погодитись із доводами відповідача, покладеними в основу наданої позивачу відмови в переведенні на пенсію державного службовця, - з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-XII, який був діючим протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в органах податкової служби, - державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII (далі - Закон №509-XII).

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Частиною 7 статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини 8 статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною 4 статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто, даною нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В свою чергу, порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою KM України від 03.05.1994 №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №283).

Так, згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку №283 (чинного до набрання законної сили Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року) було встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, зважаючи на те, що як Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, так і нормами діючих до нього профільних Законів України "Про державну службу" №3723-XII та №509-ХІІ та Порядку №283, - було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач з 06.04.1981 безперервно працював в органах державної податкової служби, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), те, що йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання за наслідками атестації у визначеному Законом №509-ХІІ порядку, а також те, що він одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної ним заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) позивача, підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Що ж до посилань відповідача на те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, оскільки йому як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби, - варто зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" №509-ХІІ від 04.12.1990.

Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 №778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Відповідно до частини 5, 6 статті 15 цього Закону посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання.

А статтею 6 даного Закону передбачено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи в органах державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики) та одержували заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебували на державній службі та вважалися державними службовцями.

Така ж позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 по справі №21-340а13 стосовно того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Висновки аналогічного змісту також були викладені у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 №591/6970/16-а та від 20.09.2018 у справі № 165/1233/16-а.

Також відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягнув 62-річного віку та мав необхідний страховий стаж та відповідний стаж роботи на посаді, віднесеної до категорій посад державних службовців, а отже набув права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 на підставі п.10, п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.

З огляду на це, суд вважає, що рішення відповідача від 03.12.2019 про відмову в перерахунку пенсії не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні свободи позивача, а відтак підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги - задоволенню.

При цьому підлягають задоволенню і позовні вимоги про покладення на відповідача обов`язку зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи з 06.04.1981 по 6.11 2001 на посадах в органах державної податкової служби України, Ровенського облфінвідділу, Ровенського райфінвідділу.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З огляду на це, відповідача слід зобов`язати призначити позивачу пенсію державного службовця за вислугою років на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 з дати звернення про призначення пенсії, тобто з 29.11.2019.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Судові витрати присуджуються позивачу відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, 0) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби роботу на посадах в органах державної податкової служби України, Ровенського облфінвідділу, Ровенського райфінвідділу за період з 06.04.1981 по 26.11.2001 та прийнятті рішення про відмову у перерахунку та призначенні з 29.11.2019 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІ1 в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно довідок Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 04.11.2019 №121/17-00-05-30.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.12.2019 №126/03.15-24 про відмову у перерахунку у призначенні з 29.11.2019 пенсії державного службовця за віком на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 06.04.1981 по 26.11.2001 на посадах в органах державної податкової служби України, Ровенського облфінвідділу, Ровенського райфінвідділу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити і виплатити з 29.11.2019 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно довідок Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 04.11.2019 №121/17-00-05-30, №122/17-00-05-30, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, 0).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12 лютого 2020 року.

Суддя Махаринець Д.Є.