Справа № 1.380.2019.005804
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005804
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,
за участі: представника позивача Кубари М.М.,
представника відповідача Шаркаєвої Х.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), в якому просить:
Ухвалою від 08.11.2019 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі.
ГУ ДФС у Львівській області надало відзив на позовну заяву, у відповідності до змісту якого, проти позову заперечує у повному обсязі. Зазначає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно положень Додаткового договору №2 підтверджено інформацію про суму нарахованого та виплаченого доходу з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 в 2 кварталі 2016 року в сумі 1642380,93 грн., що відображено в «Податковому розрахунку сум доходів, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 мт. 164 Податкового кодексу України який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи.
ОСОБА_1 надала відповідь на відзив. На підтвердження вимог та спростування заперечень зазначено, що ТОВ «ОТП Факторинг Ураїна» не укладало жодних договорів про прощення боргу ОСОБА_1 в розмірі 1642380,93, а Додатковий договір до Кредитного договору №СМ SМЕОCD/078/2007 від 22.10.2007 року який припинив свою дію ще в 2010 році, укладено АТ «ОТП Банк», який на момент укладення такого Додаткового договору сумнівної правової природи не був кредитором у зобов`язанні.
Протокольною ухвалою від 21.01.2020 суд задовольнив клопотання представника відповідача та провів заміну ГУ ДФС у Львівській області на його правонаступника Головне Управління ДПС у Львівській області (ГУ ДПС у Львівській області).
У судовому засіданні по розгляду справи, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати перейшов до розгляду справи по суті .
Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши доводи сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
22.10.2007 між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір №СМ SМЕОCD/078/2007 в іноземній валюті.
Згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 №б/н АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вищевказаним кредитним договором.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 29.12.2014 по справі №452/2416/13-ц було частково задоволено вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», зменшено розмір неустойки та стягнуто заборгованість по кредиту та відсоткам.
26.04.2016 між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору №СМ SМЕОCD/078/2007 від 22.10.2007.
Відповідно до преамбули вказаного Договору на підставі положень Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 укладеного між банком та кредитором, останній набув права вимоги за Кредитним договором укладеним між банком та позичальником. У зв`язку з укладенням між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії від 10.12.2010 з наступними змінами та доповненнями, права та обов`язки за цим Додатковим договором належать ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Згідно Додаткового договору ОСОБА_1 зобов`язалася до 26.04.2019 погасити боргові зобов`язання в розмірі 600000 грн. та витрати на виконання претензійно-позовної роботи в розмірі 3537, 69 грн., і у разі виконання вказаних умов Кредитор зобов`язався скасувати всю суму пені що була нарахована за до укладення даного договору та анулювати (простити) борг в розмірі 1642380,93 грн.
ГУ ДФС у Львівській області у період з 29.07.2019 по 31.07.2019 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 по 31.12.2016.
За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області склало Акт від 07.08.2019 №1141/13.7/ НОМЕР_1 .
Відповідно до акту перевіркою було виявлено порушення:
- абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України донараховано на доходи фізичних осіб за 2016 рік на загальну суму 295628,57 грн.;
- п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;
Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх такими що винесені із порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Вирішуючи спір у даній адміністративній справі суд керувався, зокрема, наступними нормами ПК України.
Відповідно до п.п. 4.1.1 п.4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на принципі загальності оподаткування, згідно якого кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є на підставі положень цього Кодексу.
Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України .
Так, відповідно до підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Тобто, лише за умови дотримання цих умов боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації, в іншому випадку кредитор виступає в ролі податкового агента щодо доходів, визначених підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.
Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Відсутність в підпункті д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.
Це уточнення не змінило регулювання, воно конкретизувало дійсний зміст наведеної норми.
Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 по справі №821/3224/15-а.
А тому, визначення природи боргу (основна частина, відсотки, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.
Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 було анульовано (прощено) суму саме пені, а не «тіла» кредиту. Отже, з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що складовими прощеного (анульованого) боргу АТ «ОТП Банк» є суми пені, відтак у ОСОБА_1 не виникає податкових зобов`язань стосовно цієї суми.
Щодо грошових зобов`язань між позивачем та АТ «ОТП Факторинг Україна» то згідно листа від 22.11.2018 №8567 наданого на запит ГУ ДФС У Львівській області, АТ «ОТП Факторинг Україна» має права вимоги боргових зобов`язань за Кредитним договором укладеним між позивачем та АТ«ОТП Банк». Керуючись положеннями Порядку заповнення та подання податковим агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 №4, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до територіального органу ДФС форму №1ДФ в якій відобразило нарахований дохід ОСОБА_1 інших договірних взаємовідносин між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 протягом 2016 року не було.
Стосовно покликань відповідача на положення п.3.4 Додаткового договору №2, щодо того, що ОСОБА_1 повідомлена про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації, суд зазначає наступне. Додатковий договір №2 був укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Зважаючи на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» будучи кредитором будь яких договорів про прощення боргу ОСОБА_1 не укладав, то покликання на те що таке повідомлення боржника про прощення боргу відбулося на підставі Додаткового договору №2 є необґрунтованим, оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його стороною не виступав.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в контексті вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає, що податковим органом при прийнятті рішення про стягнення податку з доходів фізичних осіб з нарахованими штрафними санкціями з використанням бази до оподаткування загальних прощених сум кредитних заборгованостей, не було враховано правової природи цих сум та не визначено в складі прощеного боргу суми підвищених відсотків у гривневому еквіваленті.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, на підставі викладеного, дослідивши усі наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 114, 115, 117, 241, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суддя
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2020.

Суддя В.М. Сакалош