Справа № 320/4775/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року справа № 320/4775/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкової заборгованості,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулося ГУ ДФС у Житомирській області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість в сумі 13 828, 76 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість у відповідача виникла у зв`язку з несплатою ним грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 10.12.2018 №, борг є узгодженим, проте самостійно ФОП ОСОБА_1 не сплачений.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 11.09.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.10.2019 позовну заяву повторно залишено без руху, та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.10.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно інформаційної довідки від 16.05.2019 ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з видом діяльності за КВЕД 15.13.0 - виробництво мясних продуктів; 15.20.0 - виробництво рибних продуктів; 15.89.0. виробництво харчових продуктів, не віднесених до інших групувань; 26.61.0 - виробництво виробів з бетону для будівництва; 26.66.0 - виробництво інших виробів з бетону, гіпсу та цементу; 51.53.2 - оптова торгівля будівельними матеріалами; 52.22.0 - роздрібна торгівля мясом та мясними продуктами; 52.23.0 - роздрібна торгівля рибою та морепродуктами; 01.13 - вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 03.22 - прісноводне рибництво (аквакультура); 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.9).

Відповідачем подано звітну податкову декларацію з плати за землю з розрахунками сум земельного податку, суми з орендної плати та розрахунки податкового зобов`язання від 20.02.2018 (а.с.12-14), звітну податкову декларацію з плати за землю з розрахунками сум земельного податку, суми з орендної плати та розрахунки податкового зобов`язання від 15.02.2019 (а.с.15-17).

Згідно даних зведеного рахунку сум податків, які не були сплачені боржником протягом строку встановленого для їх погашення за ФОП ОСОБА_1 рахується несплачені податкові зобов`язання у сумі 13 828, 76 грн. (а.с.7-8).

Актом №6751/06-30-50-13/ НОМЕР_1 від 22.10.2018 встановлено порушення п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, та нараховано грошове зобов`язання у розмірі 3 322, 53 грн. (залишок - 2 858, 37 грн.) - штрафна санкція.

10.12.2018 р. ГУ ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Ш» №, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб у розмірі 16612, 65 та штрафна санкція у розмірі 3 322, 53 грн., яке отримане відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.10,11).

Контролюючим органом позивачу надіслано податкову вимогу №313-06 від 23.01.2017 (а.с.18).

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач вважає цю суму податковим боргом та просить стягнути його у судовому порядку.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.54.3 ст.53 ПК України).

Пунктом 57.1 ст.57 ПК України встановлюється, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) (п.58.1 ст.58 ПК України).

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлюється, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

VI. Оцінка суду

Згідно з пп. 15.1 -15.2 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2018 відповідачем була подана до Ружинського відділення Бердичівської ОДПІ податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік (звітна), в якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання з орендної плати на землю в сумі 13924, 64 грн., та 15.02.2019 подана до ГУ ДФС у Житомирській області податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2019 рік (звітна), в якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання з орендної плати на землю в сумі 14922, 77 грн.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Вказуючи на наявність у відповідача заборгованості з податкового боргу, позивач вказав, що згідно даних зведеного рахунку сум податків, які не були сплачені боржником протягом строку встановленого для їх погашення за ФОП ОСОБА_1 рахується несплачені податкові зобов`язання у сумі 13 828, 76 грн.

Судом встановлено факт направлення адресу проживання ОСОБА_1 податковим органом податкового повідомлення-рішення № від 10.12.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення податкового повідомлення-рішення позивачу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відтак, право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, виникає лише на 11-й день після отримання платником податкового повідомлення-рішення за умови неініціювання процедури оскарження такого рішення контролюючого органу.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що процедурі стягнення податкового боргу передують певні дії з боку контролюючого органу, однією із яких є направлення платнику податків податкової вимоги про сплату боргу, яка має містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Позивачем було сформовано та надіслано податкову вимогу від №313-06 від 23.01.2017 про сплату суми податкового боргу ОСОБА_1 , проте суд звертає увагу, що така податкова вимога не є належним та допустимим доказом направлення останньому саме податкової вимоги, якою встановлено податковий борг у розмірі 13 828, 76 грн., оскільки із її змісту вбачається, що така податкова вимога констатує у відповідача податковий борг лише у розмірі 395, 03 грн., відповідно така сума податкового боргу є відмінною від спірної.

Інших доказів направлення відповідачу податкової вимоги із встановленим податковим боргом у сумі 13 828, 76 грн. останньому податковий орган до суду не надав.

Також судом встановлено, що податкову заборгованість зі сплати орендної плати з фізичних осіб у сумі 13 828, 76 грн. позивачу нараховано за 2017, 2018 рр., разом з тим долучений до матеріалів справи корінець податкової вимоги форми «Ф» датований 23.01.2017, що не охоплює весь період сформованої на нарахованої спірної заборгованості.

Таким чином, за відсутності обгрунтованих та належних доказів по справі, що підтверджують направлення (вручення) відповідачу податкової вимоги у сумі 13 828, 76 грн. суд вважає передчасним стягнення з ОСОБА_1 спірної податкової заборгованості.

VIII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини,на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

IX. Розподіл судових витрат

Частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, на користь позивача не стягуються всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата виготовлення повного тексту рішення: 11 лютого 2020 р.

Суддя Леонтович А.М.