Справа № 319/42/20
Суддя: Солодовніков Р. С.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/42/20
Провадження №2-а/319/2/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Поньки Н.А.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, розглянувши в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 21 січня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1966698 від 12 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу в сумі 255 гривень, в якому позивач просить скасувати вищезазначену постанову і закрити провадження у справі.

В обґрунтування підстав звернення до суду позивач посилається на те, що обставини, викладені у наведеній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, розгляд адміністративної справи та винесення постанови проведені з порушенням вимог чинного законодавства із істотним порушенням її прав. Позивач зазначає, що 12.01.2020 рухалась зі швидкістю 70 км/год і була зупинена працівниками поліції на автодорозі Н08, на якій не було встановлено знаків про обмеження швидкості руху, в тому числі знаки п.5.45 ПДР (населений пункт). Також не був встановлений знак 5.70 ПДР, який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних приладів та (або) технічних засобів. Вказала, що швидкість її руху вимірювалась за допомогою приладу «Trucam 000788», який не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а саме вимірювання швидкості відбувалось не в автоматичному, а в ручному режимі. Поліцейський не ознайомив із доказами вчинення адміністративного правопорушення, крім того вимірювач швидкості не підлягає використанню працівниками поліції, тому є неналежним доказом. Вважає, що у відповідності до ст.40 Закону України «Про національну поліцію», ст.19 Конституції України поліцейські не праві використовувати прилад із функціями фото- та відео- фіксації не в автоматичному режимі. Також позивач зазначає щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу в порядку скороченого провадження, в порушення положень рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року. Позивач стверджує, що поліцейським підготовку до розгляду справи здійснено не було, протокол про адміністративне правопорушення не складався, без можливості подання клопотань по справі на реалізацію своїх прав, в тому числі права на правову допомогу.

Відповідачем наданий Відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03.02.2020 року, відповідно до якого, під час несення служби на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 "Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя", Нікольський район на 679 км, 12.01.2020 року екіпажом "Чайка" за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000788) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу TOYOTA LAND CRUSER PRADO з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 (двадцять чотири) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб зупинений поліцейськими. Вказаний факт підтверджується долученим фото та відео, на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу. Поліцейський на підставі ст.ст.222, 278 КУпАП в межах компетенції, з`ясувавши обставини справи (ст.280 КУпАП), із дотриманням вимог ст.258 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановив факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (ст.ст.268,287-289,307-308 КУпАП), і виніс відносно ОСОБА_1 постанову за ч.1 ст.122 КУпАП. Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності, зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Під час фіксації перевищення встановлення швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-20I2, і введений в експлуатацію до моменту виключення з Державного реєстру, отже його застосування дозволяється за умови позитивних результатів повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16642 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCamдо застосування. Таким чином вважає, що докази отримані з допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20№ ТС000788 належними і допустимими. Відповідач також зазначає, що дорожній знак 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» відноситься до знаків інформаційно-вказівних знаків і носить лише інформаційний характер. Стверджує, що правила дорожнього руху були порушенні в населеному пункті, а саме с. Новокрасівка. На зазначеній дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками. До відзиву в якості доказу, доданий диск із записом факту фіксації перевищення швидкості і проведення розгляду справи. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подана відповідь на відзив, відповідно до якої позивач стверджує, що відповідачем не надано жодних доказів про те, що на вказаній ділянці дороги були встановлені дорожні знаки про фіксацію правопорушень в сфері дорожнього руху та дорожні знаки про початок населеного пункту. Поліцейським не роз`яснені права за ст.ст.287-289,307-308 КУпАП. Відповідно до експертного висновку та свідоцтва про повірку технічного приладу, долучених до відзиву, назва лазерного вимірювача швидкості зазначена як LTI 20/20 TruCam ТС000788, однак в постанові про притягнення до відповідальності, вказано, що правопорушення зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam 000788, на який документів не надано.

Відповідачем вказано, що правила дорожнього руху були порушені в с. Новокрасівка, що суперечить оскаржуваній постанові, в якій зазначений інший населений пункт. Відповідачем до суду не подані докази, що земельна ділянка 679 км автодороги Н-08 «Бориспіль- Дніпро- Запоріжжя», на якій здійснювалась вимірювання швидкості знаходиться у межах населеного пункту.

Справа розглянута судом в порядку спрощеного провадження.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до положень цього Кодексу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно із ч. 1ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи встановлено, що 12 січня 2020 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області капралом поліції Сперелупом О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1966698 про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови від 12.01.2020, випливає, що 12 січня 2020 року о 12:41 год. в с. Ксенівка, дорога Н08 679 км водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Landcruser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 порушив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу «Trucam 000788», чим водій порушив вимоги п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і особа, відносно якої складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії НОМЕР_2 №1966698 від 12.01.2020 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є одна і таж особа, що підтверджено паспортом громадянина України, свідоцтвом про шлюб (а.с.8,19).

Право позивача на оскарження рішення відповідача, який згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, уповноважений на прийняття рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, безпосередньо передбачено ст.287 КУпАП та визначено ст.ст. 5, 19, п.1 ч.1 ст.20, 286 КАС України.

Предметом спору в даній справі є з`ясування правомірності винесення відповідачем рішення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, а саме правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, в тому числі, передбачене частиною 1 статті 122 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд дійшов висновку про те, що інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області капралом поліції Сперелупом О.С. рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення прийнято з використанням повноваження з тою метою, з якою це повноваження надане зазначеному суб`єкту владних повноважень.

З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу і порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3), на яке посилається позивач, зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесені зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача.

Рішення КСУ 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі №554/5558/16-а, від 12.03.2018 по справі №751/6165/17.

Щодо посилання позивача на порушення процесуального порядку винесення постанови, в тому числі позбавлення права на правову допомогу і захист, в результаті чого (та як наслідок) постанова інспектора поліції, яка фактично винесена з порушенням адміністративного законодавства не може бути визнана законною, варто зазначити, що судом було досліджено матеріали фіксації, які були надані відповідачем та не встановлено порушення порядку винесення оскаржуваної постанови.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

Згідно із п.4 розділ 1 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395"Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015" передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку.

Доводи позивача про порушення процедури розгляду справи повністю спростовуються доказами наданими стороною відповідача.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон № 580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, здійсненого на нагрудну відеокамеру поліцейського та долученого до матеріалів справи, останній провів розгляд справи про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 та у відповідності до вимог ст. ст. 268, 280 КУпАП України, а саме: він представився, ним було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і процесуальні права за ст.268 КУпАП, після чого вручена постанова, роз`яснено порядок оскарження.

Таким чином, судом не встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи, яка передбачена ст. ст. 268, 280КУпАП України та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Крім того, як свідчить відео з нагрудної камери поліцейського, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення клопотань про її відкладення, у тому числі з підстав необхідності надання правової допомоги, від позивача не надходило.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не порушено.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Посилання позивача на те, що докази вини, отримані внаслідок використання лазерного вимірювача TruCam є недопустимими, оскільки інспектором не надано відповідних документів на вказаний прилад, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати.

Тому, враховуючи, що прилад TruCAM введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Згідно наданих відповідачем доказів до відзиву, встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати.

Тому, враховуючи, що прилад TruCAM введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

TruCam, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється використовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16642, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 вересня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000788 є придатним до застосування.

Згідно вказаного свідоцтва, діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально можлива похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, ±1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Згідно Додатку до вказаного висновку, лазерний вимірювач із серійним заводським номером ТС 000788, що використовувався 12.01.2020 при вимірюванні швидкості позивача, є в списку як об`єкт, на який розповсюджується дія експертного висновку.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожньогоруху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000788 засвідчує порушення швидкісного режиму та є придатним до використання, а тому є належним доказом по справі.

Посилання позивача на те, що працівник поліції під час фіксування швидкості руху переміщався у просторі, а вимірювання швидкості проводив не в автоматичному, а в ручному режимі є необґрунтованими. Позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про що зазначено в самій постанові, отже порядок фіксації адміністративного правопорушення виключає його автоматичне фіксування. До того ж, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000788 може використовуватися як в мобільному так і в статичному положенні. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної технічки №22-01/16642 від 30.09.2019 вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000788 можливе як в ручному так і в автоматичному режимах.

Безпідставним також є посилання позивача на неможливість використання TruCam LTI 20/20 ТС000788 всупереч положенням ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.19 Конституції України не в автоматичному режимі. Отже, зазначене положення закону дозволяє використовувати прилади із функціями фото- та відео- фіксації в автоматичному режимі, і не встановлює жодних обмежень щодо використання інших технічних приладів і засобів під час виконання завдань органами поліції, в тому числі лазерні вимірювачі швидкості.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав суду диск та роздруковану фотокартку лазерного вимірювача швидкості Сер.№ ТС000788 із зображенням автомобіля «Toyota Landcruser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 та зазначенням швидкості 74 км/год. та диск з записом з лазерного вимірювача.

На переконання суду розбіжності у назвах лазерного вимірювача швидкості у постанові про накладення адміністративного стягнення від 12.01.2020 - «TruСam 000788» та у наданих відповідачем документах, на підтвердження можливості використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20 № ТС000788» не спростовують висновки суду про правомірність використання зазначеного технічного приладу, отже оскаржувана постанова містить як назву лазерного вимірювача швидкості «TruCam» так і його індивідуальний заводський номер 000788.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У свою чергу, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Так, у пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів..

Згідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Відповідно до пункту 12.6 ПДР, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю, зокрема на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На офіційному сайті Патрульної поліції України http://patrol.police.gov.ua: опубліковано підходи, згідно з якими поліцією на засадах відкритості здійснюється фіксація порушень правил дорожнього руху за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam:

1. На сайті та у соцмережах публікується карта, де позначені ділянки, на яких вимірюється швидкість;

2. На дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень;

3. У місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками.

Відповідно до карти розташування пристроїв вимірювача швидкості TruCam, опублікованої на вищезазначеному офіційному сайту патрульної поліції, з урахуванням останніх змін 20.11.2019 року, в Донецькій області використання лазерного вимірювача швидкості TruCam дозволено на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя на ділянці 677-709 км.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів розміщення на автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, на 679 км дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху».

Заперечення відповідача про інформаційних характер дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху» не спростовує обов`язковості встановлення зазначених знаків на ділянках дороги, де органами поліції здійснюється контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Отже, наявність зазначених дорожніх знаків відповідачем належними і допустимими доказами не доведена.

З огляду на положення ст.ст.122,245,280 КУпАП особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Однією із обставин, що підлягає обов`язковому встановленню при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч. 1ст.122 КУпАП щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху є місце вчинення зазначеного правопорушення.

За положеннями ПДР обмеження швидкості руху встановлені в залежності від місця керування транспортним засобом: в населеному пункті 50 км/год (п. 12.4), за межами населеного пункту, в залежності від категорії дороги швидкість має бути від 90 до 130 км/год (п.12.6).

До адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП може бути притягнута особа, яка допустила перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Отже, в залежності від місця керування транспортним засобом залежить який швидкісний режим встановлений на даній автомобільній дорозі, за перевищення якого на 20 двадцять кілометрів на годину настає адміністративна відповідальність.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, які обмеження швидкості руху транспортних засобів діяли на ділянці автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 679 км, де працівники органів поліції здійснювали контроль за додержанням безпеки дорожнього руху, що унеможливлює встановлення судом факту перевищення швидкості руху транспортного засобу.

Факт встановлення на зазначеній автодорозі дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» не доведений.

Разом з тим, відповідачем у відзиву зазначено, що правила дорожнього руху були порушені водієм в населеному пункті, а саме в с. Новокрасівка, однак відповідно до оскаржуваної постанови місце скоєння правопорушення зазначений інший населений пункт с.Ксенівка Дорога АД Н08 679 км, що викликає сумніви щодо місцезнаходження працівників поліції під час фіксування швидкості руху транспортних засобів.

Розбіжності у назвах населених пунктах, відсутність підтвердження місця здійснення працівниками органів поліції контролю за додержанням безпеки дорожнього руху, відсутність відомостей про наявність населених пунктів на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя на 679 км,позбавляють суд встановити швидкісний режим на автодорозі в місці вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача, а також встановити чи в межах чи поза межами населеного пункту таке вимірювання здійснювалось.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Поліцейським не надано належних, допустимих і достатніх доказів правомірності винесення оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, і відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова від 12 січня 2020 року серії ЕАК №1966698, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів, які б повністю спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.01.2020 року серії ЕАК №1966698 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 241-246,255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області капрала поліції Сперелупа Олександра Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1966698 від 12 січня 2020 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_3 - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Куйбишевський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач - Управління патрульної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87535 м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16).

Повний текст рішення складено 13.02.2020 року.

Суддя: Р.С.Солодовніков