Справа № 1.380.2019.004640
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004640 пров. № 857/13932/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Завади Т.Р.,

представника відповідача Кулі Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

суддя в 1-й інстанції Сасевич О.М.,

час ухвалення рішення - 04.11.2019 року, 13:50 год.,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 14.11.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000346/2 від 05.08.2019 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості транспортного засобу, оскільки заявлена за першим методом вартість не відповідає інформації про вартість даного транспортного засобу, яка "згенерована АСАУР ДФС" та становить 9350 євро. Оскільки в процесі консультацій на пропозицію митного органу декларант не надав додатково витребуваних документів, що підтвердили б задекларовану вартість, митний орган визначив таку самостійно, шляхом прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості. При цьому, митний орган послідовно намагався застосовувати методи визначення митної вартості, а фактично вдалося застосувати лише шостий (резервний) метод. Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості в оскарженому рішенні визначено "середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР ДФС".

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2019 року ОСОБА_1 , шляхом розміщення фінальної ставки та перемоги в аукціоні SYNETIQ за лот " 2014 Honda CR-V SE i-DTEC 4WD 2199сс Turbo Diesel Manual 6 Speed 5 Door Estate" було придбано транспортний засіб марки HONDA, модель CR-V, був у використанні, номер кузова- НОМЕР_1 , двигун дизельний об`ємом 2199см3, потужністю 110kW, тип кузова-універсал, к-сть місць-5, к-ть дверей - 5, колір - коричневий, колісна формула - 4x4, рік випуску - 2014, модельний рік - 2014, дата першої реєстрації 31/03/2014 р. за загальною ціною 2896,00 фунтів стерлінгів, що включає в себе суму ставки: 2590,00 фунтів стерлінгів, збір аукціону 200,00 фунтів стерлінгів (40,00 Ј ПДВ), адміністративний збір 55 фунтів стерлінгів (11,00 Ј ПДВ).

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом позивачем 25.07.2019 року було подано митному органу митну декларацію №UA209190.2019.050786, у якій визначено вартість транспортного засобу в розмірі 2896,00 фунтів стерлінгів (графа 42 декларації), а митна вартість визначена на підставі основного (першого) способу визначення митної вартості (графа 43).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено: рахунок-фактура (інвойс) №46.211.48.52 від 08.05.2019 року, в якій вказано покупця автомобіля - 2014 Honda CR-V SE i-DTEC 4WD 2199сс Turbo Diesel, механічна коробка, 6 передач, 5-дверна, Універсал; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.07.2019 року №UA209020/2019/35412, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 30.05.2019 року; договір про надання послуг митного брокера Б/н від 11.03.2019 року; інші некласифіковані документи (довідка №24.07.2019-35 від 24.07.2019 року, заява на вид.посв. від 25.07.2019 року, заява ф/о від 01.07.2019 року, фото автомобіля); паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України ( НОМЕР_3 від 10.04.2018 року); паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України (НОМЕР_5 від 22.07.2011 року); митну декларацію №UA209190.2019.050786 від 25.07.2019 року.

Стан транспортного засобу та характер ушкоджень описано в додатковому аркуші до акта про проведення митного огляду товарів.

05.08.2019 року митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та прийняла рішення №UA209000/2019/000346/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 9350,00 євро. Прийняте рішення посадова особа митного органу мотивувала тим, що виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована відповідно до Постанови КМ України №1077 від 12.12.2018 року, АСАУР ДФС складає 9350,00 євро. Касові або товарні чеки до митного оформлення не подавались (ч.1 ст.368 МК України), документи щодо оплати товару до митного оформлення не подавалися. Відповідно до ч.3 ст.53 МК України МК України, декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: якщо рахунок сплачено; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - якщо здійснювалося страхування; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Проведено консультації з декларантом, згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме - методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом, у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Виходячи із вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 9350 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

За результатами розгляду поданої декларантом/уповноваженою особою декларанта митної декларації №UA209190.2019.050786 від 25.07.2019 року та доданих до неї документів, митний орган відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю з причин: необхідності внесення змін у гр.12, 45 МД (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000346/2). Зазначено, що декларантом порушено умови декларування, передбачені п.1 п.8 статті 257 МК України та наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку, єдиного адміністративного документа" від 30.05.2012 року №651; невірно розрахована митна вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00891.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою-другою статті 51 МК передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 58 МК визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

За змістом частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК).

Згідно частини другої статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині третій статті 53 МК визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень слідує, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Як уже згадувалося вище, судом встановлено, що заявник визначив митну вартість автомобіля, яка зазначена у рахунку-фактурі та становить 2896,00 фунтів стерлінгів. На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені ст.53 МК України (серед іншого: рахунок-фактура (інвойс) від 08.05.2019 року №46.211.48.52, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.07.2019 року №UA209020/2019/35412, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 30.05.2019 року).

Суд враховує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Єдиним аргументом відповідача у цій справі на підтвердження обґрунтованості сумніву посадової особи митниці в задекларованій митній вартості автомобіля є вказівка на те, що така "не підтверджена документально" і "не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи зміст наданих декларантом документів, такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за автомобіль. Митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів тощо.

Щодо вказівки на "згенеровану АСАУР ДФС" ціну, то відповідач не надав суду відповідних пояснень щодо механізму цього "генерування", а також будь-яких доказів на підтвердження достовірності "згенерованої" ціни автомобіля.

Визначення абревіатури "АСАУР" та схожих наведено в Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затв. наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684 (в чинному Порядку абревіатуру "АСАУР" замінено на "АСУР"): - АСУР - це автоматизована система управління ризиками (далі - АСУР), сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками (далі - СУР) під час митного контролю та/або митного оформлення товарів і транспортних засобів; - модуль АСУР - одна з підсистем АСУР, що входить до складу модуля автоматизованої системи митного оформлення товарів та транспортних засобів (далі - АСМО) або іншого програмно-інформаційного комплексу ДФС (далі - ПІК ДФС) і забезпечує роботу АСУР під час митного контролю товарів і транспортних засобів. Такий введений в експлуатацію в пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, що входить до модуля "Журнал пункту пропуску" автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор-2006" наказом Державної митної служби України №683 від 28.11.2012 року.

Представник відповідача не надав суду пояснень, яким чином системою АСАУР було визначено ("згенеровано") вартість транспортного засобу, які складові вплинули на формування саме такої вартості. Орган доходів та зборів не навів жодних розрахунків, за якими було визначено таку вартість транспортного засобу, що свідчить про порушення вимог статті 55 МК України. В оскарженому рішенні не наведено і суду не надано доказів, які підтверджують використання при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів інформації спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Неможливо залишити поза увагою той факт, що позивач придбав транспортний засіб, що має значні ушкодження, отримані внаслідок ДТП. Очевидно, що ця обставина суттєво впливає (зменшує) його вартість. Відповідач володів інформацією про стан транспортного засобу, оскільки ці відомості підтверджуються актом митного огляду, а матеріалами фотофіксації.

Окрім цього, суд критично оцінює доводи відповідача щодо неподання позивачем документів про сплату за інвойсом та зазначає таке.

Судом досліджено, що поданий рахунок-фактура містить всі суми у фунтах стерлінгів, а не у євро, оскільки продавцем (постачальником) є компанія SYNETIQ Ltd, яка є резидентом Сполученого Королівства.

08.05.2019 року між ОСОБА_1 (комітент) та ОСОБА_2 (комісіонер), було укладено договір комісії на придбання автотранспортного засобу, згідно з яким, комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду вчинити від свого імені за рахунок комітента наступні дії: придбати автотранспортний засіб 2014 Honda CR-V SE i-DTEC 4WD 2199сс Turbo Diesel Manual 6 Speed 5 Door Estate 2014 року випуску на аукціоні "SYNETIQ" компанії "SYNETIQ Ltd" від імені комітента за ціною, яка не може перевищувати 2896,00 Ј (фунтів стерлінгів) в еквіваленті, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання цього Договору складає 99593,44 грн.

Пунктом 1.3. згаданого договору перелічено технічні характеристики автомобіля: 1.3.1. Марка: Honda; 1.3.2. Модель: CR-V; 1.3.3. Номер кузова: НОМЕР_1 ; 1.3.4. Рік випуску: 2014 ; 1.3.5.Тип та об`єм двигуна: дизельний об`ємом 2200 куб.см.; 1.3.6. Потужність двигуна: 110kW 1.3.7. Колір: коричневий.

Відповідно до ч.1 ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але не за рахунок комітента.

На виконання договору комісії на придбання автотранспортного засобу від 8 травня 2019 року, 10 травня 2019 року гр. ОСОБА_2 було здійснено оплату придбання транспортного засобу "Honda CR-V SE", НОМЕР_6 на загальну суму 2 896, 00 Ј (фунтів стерлінгів), що підтверджується квитанцією SWIFT-переказу №2ADA7DDE5781 від 10.05.2019 року.

Суд зауважує, що відповідачем у відзиві не обгрунтовано неможливості визнання задекларованої митної вартості саме на підставі рахунку-фактури №46.211.48.52 від 08.05.2019 року, що свідчить про відсутність підстав для витребування будь-яких інших документів, в т.ч. і банківських документів.

Посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів не має жодного правового значення, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Тож, на переконання суду, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, як стверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звертався до суб`єкта оціночної діяльності/оцінювача для визначення вартості колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України, а саме: автомобіля марки - Honda, моделі - CR-V, про що складено звіт №290819/001 від 29.08.2019 року. Оцінювач дійшов висновку, що вартість оцінюваного колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України на дату оцінки становить - 2896,00 британських фунтів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав інші платіжні документи, передбачені пунктом 5 частини другої статті 53 МК, що підтверджували вартість товару та містили реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вказані обставини не спростовані митним органом.

Колегія суддів звертає увагу, що чек, квитанція або платіжне доручення свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із чеком, квитанцією, платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме чеку, квитанції, платіжного доручення не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Такий висновок зроблений Верховним Судом 03.04.2018 у справі № 809/322/17, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом.

Зі змісту частини другої статті 53 МК випливає, що визначення конкретного переліку документів із зазначених у цій статті необхідне у кожному окремому випадку. Зокрема, у пункті 2 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон Україна, затверджених наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 №1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708, визначено, що документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб, є:

а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо;

б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу (ТЗ), його модель і рік виготовлення, а також прізвище, імя, по батькові особи, якій продано ТЗ;

в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку; документи контролю за доставкою ТЗ до митного органу призначення (далі - ДКД), оформлені в установленому порядку.

У даному випадку зовнішньоекономічний контракт між сторонами (фізичною особою та юридичною особою) не оформлявся, натомість продавець видав покупцю інвойс (рахунок-фактуру). Інші умови поставки, ніж ті, що вказані у цих документах, не визначені, про що митному органу з аналізу таких документів мало бути відомо.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відтак, відповідно до статті 55 МК орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Така позиція узгоджується з висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/10733/15, від 19.02.2019 у справі №826/2312/16, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ні в запиті про надання додаткових документів, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Водночас, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Водночас, згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, враховуючи те, що позивач відповідно до частини другої статті 53 МК подав відповідачу всі необхідні документи разом із електронною митною декларацією для визначення митної вартості імпортованого автомобіля за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідач прийняв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Митним кодексом України, а тому таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004640 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.