Справа № 160/10146/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙТОРГ" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙТОРГ» до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням законодавчо визначеної процедури та поза межами передбачених законом строків.
Представником Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що спірне рішення прийнято в порядку та у спосіб передбачені законом. Можливі процесуальні недоліки не нівелюють суті допущеного платником податків порушення вимог чинного законодавства в частині здійснення торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Харківській області від 14.08.2019 року №5724 було призначено проведення фактичної перевірки ТОВ «СКАЙТОРГ» за місцем провадження діяльності на автозаправній станції (далі - АЗС), що розташована за адресою: вул. Велика Панасівська, б. 82-А, м. Харків.
Результати перевірки оформлені актом від 14.08.2019 № 2772/20-40-40-01-08/38954216, в якому зафіксовано, що позивач порушив вимоги, закріплені в ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, в частині здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії. Перевіркою виявлено факт продажу 11,53 літра пального (бензину A-95-Євро-Е 5) вартістю 299 гривен 78 копійок, що підтверджується фіскальним чеком від 14.08.2019 № 0864.
Акт перевірки від 14.08.2019 № 2772/20-40-40-01-08/38954216 був надісланий засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходжень ТОВ «СКАЙТОРГ» та вручений 23.08.2019, що підтверджується поштовим повідомленням.
Не погодившись з винесеним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.
По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України від 19.12.1995 № 481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР).
Частиною четвертою статті 17 Закону України № 481/95 визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до положень п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється, в тому числі, шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Суд зазначає, що статтею 1 Закону №481/95-ВР передбачено, що документом державного зразка, який засвідчує право суб`єкта підприємницької діяльності на провадження реалізації тютюнових та алкогольних виробів протягом визначеного строку є ліцензія (спеціальний дозвіл).
Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до положень ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.
Приписами частини 1, 2 статті 17 Закону № 481 визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
З матеріалів справи встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії, за що відповідно до ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995р. «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями).
З матеріалів заявленого адміністративного позову вбачається, що позивач оскаржує спірне податкове рішення в частині процедури його прийняття із порушенням встановленого податковим законодавством десятиденного терміну від дня складання акту перевірки.
Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Однак, Законом України від 02.12.2010 № 2756-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України", який набув чинності з 01.01.2011, статтю 250 Господарського кодексу України доповнено частиною другою, якою передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.
Це зумовлено тим, що Податковий кодекс України містить спеціальні норми, які встановлюють строки для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків.
Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Аналізуючи наведені норми Господарського кодексу України, суд доходить висновку, що вживаний у частині 2 статті 250 цього Кодексу термін «штрафні санкції» є узагальнюючим, та охоплює санкції у вигляді як штрафу, так і пені.
Враховуючи, що відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган (органи доходів і зборів - державної фіскальної служби) є відповідальною особою за нарахування штрафів (застосування фінансових санкцій) за порушення у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, за приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», контролюючий орган наділяється правом стягнення штрафів (застосування фінансових санкцій), отже до спірних правовідносини сторін мають застосуватися положення частини 2 статті 250 Господарського кодексу України.
Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. №790 (далі - Порядок №790) визначений механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481.
Згідно з п.5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Отже, суд зазначає, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є висновки перевірки податкового органу щодо недотримання позивачем вимог Закону №481, викладені в акті від 14.08.2019 № 2772/20-40-40-01-08/38954216.
Ще в 2014 році, Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 28.03.2014 №375/11/14-14 звертав увагу на неможливість застосування форми рішення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, та необхідністю надсилання у таких випадках податкових повідомлень-рішень.
Водночас у разі прийняття цими органами рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке рішення за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, судам варто виходити з такого.
Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.
У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.
Водночас судам необхідно враховувати, що незалежно від дефектів форми податкового повідомлення-рішення з визначення грошових зобов`язань за фінансовими санкціями за порушення законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на такі повідомлення-рішення поширюється дія норм Податкового кодексу України.
Згідно із п. 86.8 ст.86 Податкового кодексу України цієї статті, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як свідчить аналіз норм податкового законодавства, важливим фактом при проведенні перевірки платника податків та прийняття за її наслідками відповідного рішення, є дотримання процедури проведення такої перевірки.
Таким чином, оскільки акт перевірки від 14.08.2019 № 2772/20-40-40-01-08/38954216 був надісланий засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходжень ТОВ «СКАЙТОРГ» та вручений 23.08.2019, що підтверджується поштовим повідомленням, то рішення контролюючого органу мало б бути прийняте протягом 15 днів починаючи з 10.09.2019 року.
Крім того, прийняття оскаржуваного рішення 29.08.2019 року позбавило позивача можливості подати заперечення на акт перевірки.
Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Позивачем, в силу приписів наведеної норми законодавства, до матеріалів справи належних доказів, що спростовували б встановлені у ході проведеної перевірки, порушення вимог законодавства - не надані, судом таких фактів також не виявлено.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙТОРГ" судовий збір у розмірі 3750,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова