Справа № 500/2781/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2781/19

05 лютого 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Фесюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Тернопільській області (надалі, відповідач, Головне управління ДПС у Тернопільській області), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 05.11.2019 №Ф-30760-17, зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.2019 відповідач виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30760-17, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) в розмірі 18270,96 грн. відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464). Позивач зазначив, що перебуває у трудових відносинах з ТОВ "Повшам-КЛ" м.Чортків, в якості керівника, яке регулярно проводить оплату єдиного соціального внеску за позивача, що підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу по формі ОК-5 Пенсійного фонду України. Крім того, перебував на обліку в органах ДПС як фізична особа - підприємець, адвокат, що підтверджується довідкою форми 4-ОПП від 24.12.2013, та регулярно проводить оплату єдиного соціального внеску. Також вказав, що у спірній вимозі не зазначено період, за який є заборгованість. Отже, позивач вважає, що оскаржувана в даній справі вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим відповідача слід зобов`язати привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача.

Ухвалою суду від 10.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 09.01.2020 о 12:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позивачем станом на 31.10.2019 року не сплачено єдиний внесок у сумі 16436,78 грн.: за 2 квартал 2018р. як особою, яка провадять незалежну професійну діяльність, за 3, 4 квартали 2018 року як особою, яка провадять незалежну професійну діяльність та фізичною особою - підприємцем, яка обрали спрощену систему оподаткування та за 1, 2, 3 квартали 2019 року як фізичною особою - підприємцем, яка обрали спрощену систему оподаткування. Крім того, зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019р. №Ф-30760-17 сформована не на підставі акта перевірки, а на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що і підкреслено у даній вимозі. Вважає, що безпідставним є також твердження платника проте, що у вимозі не зазначено періоду за який є заборгованість, адже дані відомості не передбаченні Інструкцією №449. Відтак, на думку представника відповідача, контролюючий орган на підставі облікових даних з інформаційної системи контролюючого органу доходів і зборів правомірно з дотриманням вимог чинного законодавства сформував та надіслав позивачу рекомендованим листом з повідомлення про вручення вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019р. №Ф-30760-17, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 09.01.2020 розгляд даної справи відкладено до 05.02.2020 о 12:00 год.

Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю, з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні повністю, з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець 08.04.2010, на податковому обліку перебуває з 12.04.2010 як фізична особа-підприємець, 08.04.2010 взятий на облік як платник єдиного внеску, реєстраційний номер 3.

Відповідно до відомостей з Реєстру страхувальників, позивач 08.04.2010 взятий на облік як платник єдиного внеску, реєстраційний номер 3, код КВЕД по якому призначений клас ризику: 74.11.1 - адвокатська діяльність.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, позивач на підставі рішення від 17.04.2010 року №25 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що Тернопільською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури видано відповідне свідоцтво №587 від 17.04.2010 року, провадить індивідуальну адвокатську діяльність.

Також, згідно довідки виданої згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 24.12.2013 за №490 форми №4-ОПП про взяття на облік платника податків, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, як фізична особа підприємець та фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.

З 01.01.2016 року позивач є платником єдиного податку третьої групи ставкою 5%.

05.11.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30760-17, якою, відповідно до ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта документальної перевірки, вимагалось сплатити заборгованість (недоїмку) у розмірі 18270,96 грн., станом на 31.10.2019.

Не погоджуючись з винесеною податковим органом вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (надалі, КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076), адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону № 5076, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

У відповідності до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі, ПК України), самозайнятою особою є платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це, зокрема, діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, адвокат є окремою професією з відповідним кодом 2421.2.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011 року, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно пункту 1 частини другої ст. 6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно з пункту 1 частини першої ст. 7 Закону №2464, базою нарахування єдиного внеску для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст.7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно до пункту 3 частини першої ст.7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно пункту 5 частини першої ст. 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини п`ятої ст. 8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

З 01.01.2018 року платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. (абзац 3 частини 8. ст.9 Закону №2464)

Згідно частини другої 12 ст. 9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Частиною четвертою ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно п.2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953(далі Інструкція №449) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

У випадках, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку (борги зі сплати фінансових санкцій) зі сплати єдиного внеску вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам: фізичним особам - підприємцям, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особам, які провадять незалежну професійну діяльність протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Як слідує з інтегрованої картки платника єдиного внеску, що загальна сума боргу позивача зі сплати ЄСВ станом на 31.10.2019 становить 18270,96 грн., а тому відповідач на підставі даних інтегрованої картки сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-30760-17 в розмірі 18270,96 грн.

В ході розгляду даної справи встановлено, що позивачу виставлялася вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-30760-17, якою було зобов`язано позивача сплатити заборгованість зі сплати ЄСВ в розмірі 15000,48 грн. за період, який охоплюється оскарженою вимогою у даній справі, зокрема за 2017 р. та за І-ІІІ квартали 2018 р. та яка була оскаржена позивачем у судовому порядку.

Однак, як вбачається з Інформаційної системи Єдиний державний реєстр судових рішень, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 у справі № 500/2900/18, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 у справі № 857/5813/19, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-30760-17 відмовлено.

Крім того, суд приймає до уваги рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №500/1634/19, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 №Ф-30760-17, та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №500/2070/19, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2019 №Ф-30760-17, які набрали законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час, з системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується - під одним порядковим номером - до повного погашення сум боргу.

Вищезазначене свідчить про те, що оскаржувана в даній справі вимога є вимогою за тим же номером, що і оскаржувана в адміністративних справах № 500/2900/18, №500/1634/19, №500/2070/19, яка не скасована у судовому порядку, та містить збільшену суму заборгованості позивача, визначену контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів саме у зв`язку із збільшенням суми боргу позивача, що відповідає положенням Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, при прийнятті рішення по суті, суд приймає до уваги твердження представника відповідача, що станом на дату винесення оскарженої вимоги позивач перебував на обліку в контролюючого органу, як фізична особа - підприємець та фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.

З огляду на зазначені вище норми чинного законодавства, суд вважає, що позивачу кореспондований обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а оскаржена вимога є правомірною, винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 , суд дійшов переконання, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки, відповідачем в межах спірних правовідносин доведено правомірність існування заборгованості у позивача зі сплати єдиного соціального внеску та правомірність винесення оскаржуваної в даній справі вимоги.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на роз`яснення Центральних органів ДФС, яка опублікована в офіційному виданні ДФС України "Вісник офіційно про податки" №14 від 04.04.2014, оскільки таке видання не є правовим актом у розумінні ст.7 КАС України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, сплачений судовий збір не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 №Ф-30760-17, зобов`язання привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.