Справа № 1.380.2019.005744
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005744
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

11 лютого 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник - Скочко А.В.

відповідача: представник - не з`явився

третьої особи - 1: представник - не з`явився

третьої особи - 2: представник - не з`явився

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 1.380.2019.005744 за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж самочинно влаштованої тимчасової споруди, -

ВСТАНОВИВ:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- зобов`язати суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1 ;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 08 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року, яка занесена в протокол судового засідання продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

09 січня 2020 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав клопотання про залишення позову без розгляду.

Вказане клопотання мотивоване тим, що позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 122 КАС України тримісячний строк звернення до суду. До такого висновку відповідач дійшов з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи та не заперечується позивачем позовна заява подана до суду 05.11.2019 року. Підставою позову є та обставина, що ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 року «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 №1568, від 27.04.2017 №1888 та від 26.10.2017 №2526 ухвалено: «Продовжити термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, які розміщені на території м. Львова до 31.12.2019 згідно з додатком 1, крім тимчасових споруд, зазначених у пунктах 88, 103, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі міста Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 27, 42, 46, 54, 105, 114, 131, 200, 255, 271, 274, 275, 276 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі міста Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 1, 29, 32, 62, 76, 99, 163 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Личаківському районі міста Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 14, 103, 105, 107, 138, 140, 178, 184, 185, 230, 322, 324, 326, 329 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі міста Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 28, 61, 62, 154, 155, 157, 158, 178, 213, 214, 262, 263, 267, 279, 280, 290 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Франківському районі міста Львова, тимчасових споруд, зазначених у пунктах 20, 119, 121, 125, 288, 304, 311, 314, переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі міста Львова. У зв`язку із виключенням відповідача із переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі міста Львова, відповідач втратив право на розміщення малої архітектурної форми по АДРЕСА_1.

Відповідач наголошує, що про факт наявності у нього малої архітектурної форми позивачу було відомо ще 03.08.2018 року, що підтверджується Актом обстеження від 03.08.2018 року та Актом обстеження від 07.09.2018 року. На підставі зазначених актів позивачем було прийнято розпорядження №455 від 06.08.2018 року про демонтаж малої архітектурної форми відповідача. У зв`язку з вищенаведеним, позивач звернувся з позовом до суду про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/6292/18 позовну заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди залишено без розгляду. Таким чином, на думку відповідача право на звернення до суду з даним адміністративним позовом у позивача виникло 07.09.2018 року, а тому, звернувшись з позовною заявою 05.11.2019 року, позивач пропустив встановлений частиною другою статті 122 КАС України тримісячний строк звернення до суду.

У зв`язку з вищенаведеним, просить суд позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж самочинно влаштованої тимчасової споруди залишити без розгляду.

Представник позивача в підготовчому засіданні проти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечила, надала суду пояснення, просила в задоволенні такого клопотання відмовити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №928 в підготовче засідання, призначене на 11 лютого 2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі від нього не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівська міська рада, належним чином повідомлена про дату, час та місце підготовчого засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №898 явки уповноваженого представника в підготовче засідання, призначене на 11 лютого 2020 року не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі від неї не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, належним чином повідомлена про дату, час та місце підготовчого засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №901 явки уповноваженого представника в підготовче засідання, призначене на 11 лютого 2020 року не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі від неї не надходило.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, строк три місяці визнано законодавцем достатнім для того, щоб суб`єкт владних повноважень, який вважає, що його права, свободи чи інтереси порушено, визначився, чи буде звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, установлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли у суб`єкта владних повноважень фактично виникли підстави, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог.

Європейський суд з прав людини у Справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Зазначаючи про пропуск позивачем встановленого частиною другою статті 122 КАС України тримісячного строку звернення до суду відповідач вказує, що про факт наявності у нього малої архітектурної форми позивачу було відомо ще 03.08.2018 року, що підтверджується Актом обстеження від 03.08.2018 року та Актом обстеження від 07.09.2018 року. На підставі зазначених актів позивачем було прийнято розпорядження №455 від 06.08.2018 року про демонтаж малої архітектурної форми відповідача. У зв`язку з вищенаведеним, позивач звернувся з позовом до суду про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди, однак ухвалою Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/6292/18 позовну заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради залишено без розгляду. Таким чином, на думку відповідача право на звернення до суду з даним адміністративним позовом у позивача виникло 07.09.2018 року.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач пов`язує початок перебігу строку звернення позивачем до суду з даним адміністративним позовом з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав та інтересів, а саме 07.09.2018 року, оскільки саме на той момент комісією у складі працівників Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради складено Акт обстеження від 07.09.2018 року, яким встановлено, що тимчасова споруда відповідача не демонтована у добровільному порядку.

Проте, суд вважає такі доводи відповідача хибними з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи 28.08.2019 року головою Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради видано розпорядження №1248 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яким відповідачу - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рекомендовано демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду за адресою АДРЕСА_1 у термін до 28.09.2019 року.

30.08.2019 року копію вказаного розпорядження супровідним листом №32-вих-3880 скеровано на адресу відповідача.

Згідно із частиною восьмою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Ухвалою Львівської міської ради №4526 від 23.04.2015 року затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові. (далі - Положення).

Відповідно до пункту 7.6 Положення, розпорядження районної адміністрації про демонтаж тимчасової споруди надсилається суб`єкту господарювання протягом 2 днів з дати набрання ним чинності з наданням терміну для добровільного виконання демонтажу тимчасової споруди у термін до 1 місяця.

Пунктом 7.8 Положення передбачено, що у разі невиконання власником тимчасової споруди вимог пункту 7.6 районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, встановленої з порушенням цих Правил.

Судом встановлено, що Актом обстеження від 30.09.2019 року комісією у складі працівників Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та інженера КП «Адміністративно-технічне управління» проведено обстеження тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 , на АДРЕСА_1 на предмет виконання п.1 розпорядження від 28.08.2019 №1248 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 » та встановлено, що тимчасова споруда не демонтована в добровільному порядку.

Отже, вищевказаним актом від 30.09.2019 року засвідчено факт невиконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.08.2019 №1248 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 » щодо здійснення добровільного демонтажу тимчасової споруди відповідно до вимог пункту 7.6 Положення.

Таким чином, враховуючи приписи пункту 7.8 Положення згідно із якими у разі невиконання власником тимчасової споруди вимог пункту 7.6 районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, встановленої з порушенням цих Правил у позивача, починаючи з 30.09.2019 року в контексті норм частини другої статті 122 КАС України виникли підстави, що дають йому, як суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Отже, на переконання суду, у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом з 30.09.2019 року. Тож, звернувшись до суду 05.11.2019 року позивач не пропустив встановлений частиною другою статті 122 КАС України для суб`єкта владних повноважень тримісячний строк звернення із адміністративним позовом до суду.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що право на звернення до суду з даним адміністративним позовом у позивача виникло 07.09.2018 року, оскільки, як слідує зі змісту клопотання про залишення позову без розгляду відповідач пов`язує початок перебігу строку звернення позивачем до суду з даним адміністративним позовом з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав та інтересів, а саме 07.09.2018 року. Проте суд наголошує, що частина друга статті 122 КАС України встановлює, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Такими підставами в контексті даної адміністративної справи є встановлений Актом обстеження від 30.09.2019 року факт невиконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.08.2019 №1248 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 » щодо здійснення добровільного демонтажу тимчасової споруди відповідно до вимог пункту 7.6 Положення.

Отже, виходячи із наведеного, позивач, як суб`єкт владних повноважень, за наявності підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог реалізував своє право на звернення з даним адміністративним позовом до суду у строк, який встановлений Кодексом адміністративного судочинства України та не пропустив його.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, оскільки позивачем не пропущений встановлений частиною другою статті 122 КАС України тримісячний строк звернення до суду суб`єкта владних повноважень, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Зважаючи на те, що позивач звернувся з позовом в межах передбаченого частиною другою статті 122 КАС України тримісячного строку звернення до суду суб`єкта владних повноважень, підстави для застосування пункту 8 частини першої статті 240 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77,122,123, 240, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується, заперечення щодо строку звернення до суду може бути викладено в апеляційній скарзі на рішення у даній справі.

Повний текст ухвали складено 14.02.2020 року.

Суддя Клименко О.М.