Справа № 460/2567/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2020 року м. Рівне №460/2567/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Цимбалюк Микола Леонтійович, Ткачук Оксана Миколаївна,

відповідача: представник Довгалюк Ірина Леонідівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" (далі ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін", позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило:

1. Визнати протиправними дії Відповідача по внесенню, на власний розсуд, змін до облікових даних в інтегрованій картці платника податків - ТзОВ ЛМЗ Ісполін за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

2. Зобов`язати Відповідача вчинити певні дії, а саме з метою достовірності показників інформаційної системи, внести з 17 січня 2018 року до інтегрованої картки платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю Ливарно-механічний завод Ісполін (), за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), дані, щодо наданих платнику податків розстрочок грошових зобов`язань (податкового боргу) відповідно Ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі №817/823/16, а саме дата початку дії розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу); період надання розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) до 30.11.2017 - в сумі 20374,34 гривень, також по узгоджених термінах сплати сум з податку на додану вартість рівними частинами в розмірі - по 20 361,00 грн. по місяцях до 31.12.2017 року, до 30.04.2018 року, до 31.05.2018 року, до 30.06.2018 року, до 31.07.2018 року, до 31.08.2018 року, до 30.09.2018 року, до 31.10.2018 року, до 30.11.2018 року, до 31.12.2018 року, до 30.04.2019 року, до 31.05.2019 року, до 30.06.2019 року, до 31.07.2019 року, до 31.08.2019 року, до 30.09.2019 року, до 31.10.2019 року, до 30.11.2019 року, до 31.12.2019 року, до 30.04.2020 року, до 31.05.2020 року, до 30.06.2020 року, до 31.07.2020 року, кількість термінів розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу).

3. Зобов`язати зарахувати платежі сплачені Позивачем відповідно до платіжних доручень по датах сплати та проведення платежів банком відповідно до платіжних доручень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не відобразив у інтегрованій картці позивача з податку на додану вартість графік погашення податкового боргу розстроченого відповідно до ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі № 817/823/16 та безпідставно зарахував поточні платежі по зобов`язаннях з вказаного податку у рахунок погашення всього боргу, оскільки борг сплачувався відповідно до графіку розстрочення, визначеного рішенням суду.

Ухвалою суду від 04.10.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний судом строк позивач допущені недоліки усунув.

Ухвалою суду від 22.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

У строк встановлений судом, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог (а.с. 121-123). Зокрема, зазначив, що зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку, а судове рішення про стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у виді застосування штрафних санкцій. Крім того, зазначив, що з огляду на наявний податковий борг, контролюючим органом відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України зараховувалися поточні платежі в рахунок його погашення згідно з черговістю виникнення. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 13.11.2019 витребувано письмові докази та відкладено підготовче засідання у справі до 09.12.2019.

Ухвалою суду від 09.12.2019 замінено Головне управління ДФС у Рівненській області його правонаступником Головним управління ДПС у Рівненській області та закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Усною ухвалою суду від 20.01.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12.02.2020.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та пояснили суду, що дії відповідача щодо ведення інтегрованої картки позивача з податку на додану вартість є протиправним, оскільки ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі № 817/823/16 про розстрочення податкового боргу протиправно не відображена у зазначеній інтегрованій картці. Крім того, вказали, що відповідач протиправно змінював призначення платежів, які були самостійно визначені позивачем у платіжних дорученнях під час виконання ним обов`язку щодо сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві, та пояснила суду, що існування податкової заборгованості не заперечується позивачем та підтверджується даними інтегрованої картки платника податків.

Відтак, контролюючим органом відповідно до вимог чинного законодавства зараховувалися кошти, сплачені позивачем, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Зазначила, що розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і до процедури примусового стягнення податкового боргу. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. Постановлення зазначеного рішення суду не спростовує факту вчинення боржником податкового правопорушення у виді несплати узгодженого податкового зобов`язання, яке тривало до моменту погашення боргу. Вважаючи застосування штрафних санкцій правомірним, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 12.02.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, установивши всі фактичні обставини справи, на які звертають увагу учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши наявні докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" (, місцезнаходження: 35604, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Грушевського, буд.134) зареєстроване як юридична особа 29.06.2005, взяте на облік у контролюючому органі як платник податків 29.06.2005, як платник податку на додану вартість 30.06.2005.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі № 817/823/16 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" про розстрочення виконання судового рішення - задоволено.

Розстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 в адміністративній справі № 817/823/16 за позовом Дубенська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" про стягнення податкового боргу в загальній сумі 1237093,29 грн. згідно з графіком сплати податкового боргу:

до 30.11.2017 - 51581,29 грн., у тому числі 20374,34 грн. з податку на додану вартість, 31206,95 грн. з податку на прибуток;

до 31.12.2017 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.04.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.05.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.06.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.07.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.08.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.09.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.10.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.11.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.12.2018 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.04.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.05.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.06.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.07.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.08.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.09.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.10.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.11.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.12.2019 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.04.2020 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.05.2020 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 30.06.2020 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток;

до 31.07.2020 - 51544,00 грн., у тому числі 20361,00 грн. ПДВ, 31183,00 грн. податку на прибуток.

Вказана ухвала суду набрала законної сили 17.01.2018.

Відповідно до інтегрованої картки ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" з податку на додану вартість станом на 17.01.2018 за позивачем рахувався борг на суму 540773,56 грн., з яких недоїмка складала 521159,59 грн. та 19613,99 пені.

Крім того, згідно даних зазначеної інтегрованої картки позивача усі поточні платежі ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" вчинені з 17.01.2018 відповідно до поданих декларації з податку на додану вартість були зараховані в рахунок зменшення богу минулих років із нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі Податковий кодекс України).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 74 Податкового кодексу України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до пункту 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З системного аналізу зазначених норм права судом встановлено, що у ході погашення податкового боргу контролюючий орган наділений обов`язком щодо зарахування коштів, які сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, із внесенням відповідної інформації до баз даних Інформаційних систем контролюючого органу, що використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Як встановлено судом, відповідно до інтегрованої картки ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" з податку на додану вартість станом на 17.01.2018 за позивачем рахувався борг на суму 540773,56 грн., з яких недоїмка складала 521159,59 грн. та 19613,99 пені.

Таким чином, усі поточні платежі ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" вчинені з 17.01.2018 згідно поданих декларації з податку на додану вартість відповідно до вимог пункту 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України були зараховані контролюючим органом в рахунок зменшення богу минулих років із нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність дій контролюючого органу з таких підстав:

1) у зв`язку із судовим рішенням про розстрочення сплати податкового боргу змінилися строки сплати податкового боргу, що виключає можливість зарахування поточних платежів контролюючим органом в рахунок зменшення всього богу минулих років згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків;

2) відповідач безпідставно змінював призначення платежу, самостійно визначене позивачем під час сплати узгоджених податкових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість, що потягнуло існування заборгованості.

Відхиляючи вказані твердження позивача суду слід зазначити наступне.

Так, Дубенською об`єднаною державною податковою інспекцією на підставі акта позапланової документальної виїзної перевірки від 03.09.2010 №154/23/33522271 прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.09.2010 №/0, яким ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1608615,00грн, у т.ч.: 1072410,00грн - за основним платежем, 536205,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У зв`язку з адміністративним оскарженням результатів зазначеної перевірки, контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.10.2010 №/1, від 29.12.2010 №/2.

Зазначені податкові повідомлення-рішення ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" оскаржило в судовому порядку.

За наслідками судового розгляду постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 у справі №2а/1770/1219/2011 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.09.2010 №/0 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1125939,00грн, з яких: 750626,00грн - за основним платежем, 375313,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 12.10.2010 №/1, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1125939,00грн, з яких: 750626,00грн - за основним платежем, 375313,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 29.12.2010 №/2, згідно з яким податковим органом визначено позивачу грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1125939,00грн, з яких: 750626,00грн - за основним платежем, 375313,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Дубенською об`єднаною державною податковою інспекцією на підставі акта перевірки від 03.09.2010 №154/23/33522271 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 у справі №2а/1770/1219/2011 винесено податкове повідомлення-рішення від 28.01.2016 №, яким ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 482676,00грн, з яких: 321784,00грн за основним платежем, 160892,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.167).

Граничний строк сплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 28.01.2016 №, 12.02.2016.

Дубенська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області звернулася до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" узгодженої суми податкового боргу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 у справі №817/823/17 позовні вимоги контролюючого органу задоволено: стягнуто з ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" заборгованість перед бюджетом в сумі 1237093,29 грн. Вказана постанова набрала законної сили 22.08.2017.

За змістом постанови, сума 1237093,29 грн. включає грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 482676,00грн, визначене податковим повідомленням-рішенням від 28.01.2016.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі №817/823/17 ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" розстрочено виконання постанови суду від 07.08.2017 згідно з графіком сплати податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 КАС України 2. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Водночас, згідно із статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В свою чергу питання, пов`язані із здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень врегульовані, зокрема, статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз згаданих вище норм права свідчить, що позов, який направлений на контроль за виконанням судових рішень, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій суб`єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов`язані з належним виконання судового рішення. Водночас, суб`єкта владних повноважень не можна зобов`язати виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки в такому випадку будуть порушені процесуальні норми КАС України.

Отже, в разі протиправності, на думку позивача, вчинених відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішень, дій чи бездіяльності на виконання рішення адміністративного суду, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву в порядку статті 383 КАС України, а не новий адміністративний позов із вимогами про виконання попереднього судового рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що єдиною підставою для звернення позивача до суду з даним позовом була його незгода з бездіяльністю відповідача, вчиненою на виконання ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі № 817/823/16 щодо розстрочки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 про стягнення податкового боргу згідно з графіком сплати.

Тобто, звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач порушив питання, які стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, порядок здійснення якого визначено статтею 383 КАС України.

Таким чином, судом встановлено, що в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача по внесенню, на власний розсуд, змін до облікових даних в інтегрованій картці платника податків - ТзОВ ЛМЗ Ісполін за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні даної частини позовних вимог.

Крім того, досліджуючи інтегровану картку платника податків ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін", суд встановив факти зміни призначення платежу, визначеного позивачем у платіжних дорученнях щодо сплати податку на додану вартість.

Ці обставини визнані представником відповідача.

Разом з тим, відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, здійснюючи зарахування сплачених ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, контролюючий орган діяв у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством виконував покладений на нього п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України обов`язок.

Разом з тим, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Всі основні аргументи, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення сторін, судом розглянуто та оцінено в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач при зарахуванні сплачених ТОВ "Ливарно-механічний завод "Ісполін" коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством. Доводи позивача не спростовують правомірності спірних дій та не дають суду підстав для визнання їх протиправними.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" (, вул. Грушевського, 134, м. Дубно, Рівненської області, 35604) до Головного управління ДПС у Рівненській області (, вул. Відінська,12, м. Рівне, Рівненської області, 33023) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 лютого 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.