Справа № 522/2233/20
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №522/2233/20
Провадження №2-а/522/227/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 р. Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Таджикистану ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

До суду 10.02.2020 року надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Таджикистану ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позову зазначили, що 12.11.2019 співробітниками Лиманського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, було виявлено особу, яка назвалась громадянином Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. У результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні. Перевіркою встановлено, що громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 01.06.2019, легально, через КПП «Зернове», за допомогою паспорта громадянина Таджикистану для виїзду за кордон НОМЕР_1 , з метою працевлаштування. Між тим, на даний час громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

12.11.2019 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 001198 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 ПН № 001207 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

12.11.2019 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 12.12.2019 включно. У визначений термін громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із території України не виїхав.

21.01.2020 року відповідача було повторно виявлено співробітниками міграційної служби.

Посилались на те, що у відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи. У ГУ ДМС України в Одеській області є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, та існує ризик його втечі.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду на 10.02.2020 року.

У судовому засіданні 10.02.2020 року були присутні представник позивача та відповідач з представником Войнаровською В.Е.. За клопотанням представника відповідача з метою залучення по справі перекладача розгляд справи відкладено на 11.02.2020 року.

У судовому засідання 11.02.2020 року представник позивача Стельмах О.М. (по довіреності) позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити. Посилався на те, що на даний час на території України відповідач знаходиться незаконно та постійного місця проживання та законного джерела існування не має. Рішення про його повернення до країни походження відповідач у строк не виконав, вважають, що останній буде ухилятись від заходів щодо повернення його до країни походження. Просив затримати із метою ідентифікації та встановлення обставин належності паспорту саме відповідачу.

Відповідач разом із представником у присутності перекладача Хамдарда Непа Хабібрахмана у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні посилалась на те, що у відповідача наявний паспорт, строк дії якого не сплив (дійсний до 23.04.2029 року), прийшов до органу міграційної служби добровільно, а отже вважає, що затримання буде недоцільним. При цьому, відповідач зазначив, що не ухиляється від виїзду за межі України, між тим поки не має коштів на придбання квитків.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні у судовому засіданні, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 12.11.2019 співробітниками Лиманського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, було виявлено особу, яка назвалась громадянином Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У результаті проведеної міграційною службою перевірки було встановлено, що громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні.

Перевіркою встановлено, що громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 01.06.2019, легально, через КПП «Зернове», за допомогою паспорта громадянина Таджикистану для виїзду за кордон НОМЕР_1 , з метою працевлаштування.

Між тим, на даний час громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

12.11.2019 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 001198 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 ПН № 001207 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

Доказів щодо оплати штрафі відповідач не надав.

12.11.2019 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 12.12.2019 включно. У визначений термін громадянин Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із території України не виїхав.

10.02.2020 року відповідача було повторно виявлено співробітниками міграційної служби, оскільки він добровільно з`явився .

Отже, судом встановлено, що на теперішній час відповідач знаходиться на території незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

При цьому, відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області, чи інших територіальних підрозділів ДМС України не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 р., ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 р., задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України (п. 1);

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію (п. 2)

- взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації (п. 3);

- зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу (п. 4).

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного із заходів, передбачених ч. 1 ст. 289 КАС України можливе:

- за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення;

- за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- якщо існує ризик втечі іноземця або особи без громадянства;

- у разі відсутності у іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що вимога про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Між тим, за розглядом справи судом встановлено, що у відповідача є в наявності паспорт № НОМЕР_1 , строк дії його визначений до 23.04.2029 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. Отже, ідентифікацію особи було здійснено.

При цьому, позов пред`явлено саме з тих підстав, що ідентифікувати відповідача не є можливим.

Окрім того, під час судового розгляду справи судом встановлено, що відповідач не має наміру ухилятись від виконання рішення про видворення та наміру втекти і переховуватись, останній має намір придбати квиток, тобто відсутній ризик втечі і немає підстав для затримання відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави, які стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом щодо затримання відповідача та переміщення його до пункту тимчасового перебування, відпали, ідентифікація особи була здійснена, а тому подальше його затримання буде недоцільним.

Відповідно до ст. 8 Конституції України ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Домусчі