Справа № 200/13707/19-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 р. Справа№200/13707/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу в розмірі 25 000 гривень,-

встановив:

27 листопада 2019 року на адресу суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податкового боргу в розмірі 25 000 гривень, а саме: транспортний податок з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18011000) в сумі 25 000 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, раніше не заявлений до суду, у розмірі 25 000 гривень, що виник 14 грудня 2016 року згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 29 червня 2016 року № 42351-13 на суму 25 000 гривень за 2016 рік.

У зв`язку з несплатою позивачем узгоджених податкових зобов`язань, позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 16 вересня 2015 року № 91-23, яка направлена поштою на податкову адресу боржника. Зазначена сума заборгованості самостійно відповідачем не сплачена.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

15 січня 2020 року звертався до суд з клопотанням надіслати на електрону поштову адресу копію ухвали суду від 24 грудня 2019 року про відкриття провадження по справі та копію пред`явленого адміністративного позову з додатками.

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Головне управління Державної податкової служби Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно статті 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби Донецької областіяк фізична особа-підприємець, взята на облік як платник податків 31 жовтня 2006року за № 0013231 у Маріупольській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної податкової служби Донецької області (Лівобережне відділення).

У зв`язку з несплатою позивачем узгоджених податкових зобов`язань, позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 16 вересня 2015 року № 91-23 у сумі 25 000 гривень, яка направлена поштою на податкову адресу боржника, та поштове відправлення № 184 вручене 22 вересня 2015 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач має податковий борг у розмірі 25 000 гривень, який виник 14 грудня 2016 року, оскільки податкове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» від 29 червня 2016 року № 42351-13 на суму 25 000 гривень за 2016 рік платником податку не сплачено у передбачені Податковим кодексом України строки.

Вказане податкове повідомлення-рішення у встановленому порядку направлялось на податкову адресу платника податків поштою, та повернуто до контролюючого органу поштовою службою з відміткою «за закінченням строку зберігання», і відповідно до пункту 42.2 статті 42, абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Податкове повідомлення-рішення не оскаржувалось та у встановлений строк в повному обсязі виконано не було.

Спірним питанням у справі є виконання обов`язку зі сплати відповідачем суми грошового зобов`язання з транспортного податку.

Надаючи правову оцінки спірним правовідносинами суд приходить до наступного.

За приписами статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Статтею 267 Податкового кодексу України визначено платників, об`єкт, базу оподаткування, податковий період, порядок обчислення та сплати,порядок сплати транспортного податку.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 267.8.1. пункту 267.8 статті 267 ПК України).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено судом, відповідно до інтегрованої картки платника податків та до наданого до суду позивачем розрахунку податкового боргу відповідачем не сплачено податковий боргз транспортного податку у розмірі 25 000 гривень, який виник 14 грудня 2016 року на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 29 червня 2016 року № 42351-13. Доказів оскарження або скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 29 червня 2016 року № 42351-13 суду не надано.

Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі №807/495/17, де Суд аналізуючи процесуальні положення Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають предмет доказування у справі (ч. 1 ст. 138 Кодексу в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, а натепер аналогічні положення містить ч. 2 ст. 73 Кодексу), згідно з якими предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, дійшов висновку, що з огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, у тому числі й штрафних (фінансових) санкцій, не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз. Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Дотримання податковим органом встановленої законодавством процедури, що передує стягненню податкового боргу в судовому порядку підтверджується податковою вимогою.

Відповідно до підпункту 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підпункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність податкового боргу у відповідача та вжиття заходів його стягнення. З боку відповідача вказані докази не спростовані.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 19, 20, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу в розмірі 25 000 гривень з транспортного податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18011000) задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг за платежем транспортний податок з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18011000) за 2016 рік в сумі 25 000 гривень.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна