Справа № 300/2056/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. справа № 300/2056/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

при секретарі Подольській Т.М.,

представника відповідача: Павлюк І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на підставі відсутності документів, що підтверджують факт укладення трудового договору в районах Крайньої Півночі, неправомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі в стаж роботи з коефіцієнтом 1,5, а також обчислення пенсії із заробітньої плати, яку він отримував з північною надбавкою та районним коефіцієнтом. Вважає, що пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Вказує на те, що у відповідності до вимог законодавства України, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, згідно записів у якій в період з 11.10.1973р. по 27.09.1993 р. ОСОБА_1 працював в районах Крайньої Півночі. Внаслідок чого, просить суд визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку йому пенсії, з урахуванням стажу роботи, виходячи з розрахунку 1 рік 6 місяців стажу за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням стажу роботи, виходячи з розрахунку 1 рік 6 місяців стажу за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 11.10.1973 р. по 27.09.1993 р., починаючи з 01.06.2017 року та виплатити заборгованість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.11.2019 року. Представник відповідача щодо можливості задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві. (а.с. 36-41).

Зокрема, вказав на те, що позивачем для пільгового обчислення страхового стажу роботи на Крайній Півночі з 11.10.1973 р. по 27.09.1993 р. не надано трудових договорів про роботу в цих районах. В трудовій книжці зазначено, що він працював на різних посадах в різних підприємствах, але не вказано, що така робота проходила саме у районах Крайньої Півночі або місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Правом подання відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

13.11.2020 року від представника відповідача на адресу суду поступило клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.54-55).

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в періоди: з 11.11.2019 року по 15.11.2019 року перебував у службовому відрядженні, з 02.12.2019 року по 10.01.2020 року перебував у відпустці та з 11.01.2020 року по 14.01.2020 року перебував на листку тимчасової непрацездатності, у зв`язку з чим, 30-денний строк розгляду справи продовжено.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року клопотання ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про розгляд справи з викликом сторін задоволено (а.с.57-58).

Позивач в судове засідання не прибув, однак на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.64).

Представник відповідача в судовому засіданні щодо можливості задоволення позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши позовну заяву, відзив та письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . проживав в Росії та до 01.05.2017 року отримував пенсію в Управлінні пенсійного фонду Російської Федерації по Ленінському району м. Владивостока Приморського краю.

У зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в Україну та необхідності призначення і виплати пенсії згідно національного законодавства, органом ПФУ витребувано матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , які надійшли 24.05.2017 року до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (а.с.70).

З 01.06.2017 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком нараховану та призначену відповідно до ЗУ "про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що позивач в період з 11.10.1973 р. по 21.04.1988 р. працював на рибокомбінаті "Совгавань" та з 22.04.1988 р. по 26.04.1989 р. в "Сахалин-Рибпром"; з 26.04.1989 р. по 11.06.1991 р. в колгоспі "ім.. 50 лет октября"; 15.06.1990 р.по 24.01.1991 р. в рибколгосп "Удиль"; з 27.03.1991 р. по 30.08.1991 р. в рибколгоспі "ім. В.І.Леніна" Хабаровського краю; з 18.12.1991 р. по 22.07.1992 р. в риболовному колгоспі "Огні" Приморського краю, з 26.08.1992 р. по 25.12.1992 р. в лізинговій компанії "Дальлізинг" г. Владивосток; з 04.03.1993 р. по 06.06.1993 р. в малому підприємстві "Залив" та з 09.06.1993 р. по 27.09.1993 р. в судоходно-комерційній компанії "Персей" (а.с. 14-19).

Суд на підставі записів трудової книжки позивача, архівної довідки від 26.12.2017 року № 06-06/24-к-382 встановив, що позивач в період з 11.10.1973 р. по 27.02.1987 р. та з 26.04.1989 рр. по 27.09.1993 р. працював в Хабаровському краю, а в період з 22.04.1988 р. по 26.04.1989 р. в Сахалінській області Російської Федерації (а.с.14-19, 22-25).

Згідно переліку, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 за №1029, Хабаровський край і Сахалінська область Російської федерації територіально відносяться до районів Крайньої Півночі та місцевостей, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

У липні 2019 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі в стаж роботи з коефіцієнтом 1,6, а також обчислення пенсії із заробітньої плати, яку він отримував з північною надбавкою та районним коефіцієнтом.

Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.08.2019 року № 878/Б-15 позивачу повідомлено, у зв`язку з тим що ним не надано документів що підтверджують факт укладення трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі протягом не менше трьох років, внаслідок чого, для зарахування стажу в пільговому обчисленні немає підстав. Одночасно повідомлено, що заробітня плата за період роботи з 01.06.1977 року по 31.05.1982 року зарахована згідно архівної довідки № 06-06/818-311 від 16.10.2017 року, виданої адміністрацією Советско-Гаванского муніципального району на підставі особових рахунків про нарахування заробітньої плати з урахуванням районного коефіцієнту і північної надбавки (а.с.20).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 названого Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років.

Також пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вказані документи згідно з пунктом 2.7 вказаного Порядку додаються також до заяви про перерахунок пенсії, у випадках, які спричиняють, зокрема, збільшення розміру пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 вищевказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 червня 2018 року (справа № 173/637/17), від 07 лютого 2018 року (справа № 590/871/17), від 03 липня 2018 року (справа № 302/662/17-а), від 25 вересня 2018 року (справа № 554/1723/17), від 10 січня 2019 року (справа № 352/1612/15а).

В матеріалах адміністративної справи наявні трудова книжка ОСОБА_1 , архівна довідка від 26.12.2017 року № 06-06/24-к-382, виданої адміністрацією Советско-Гаванского муніципального району Хабаровського краю (а.с.14-19, 22-25).

Суд зазначає, що надані позивачем документи не викликають сумнівів щодо факту роботи ОСОБА_1 в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Достовірність записів трудової книжки ОСОБА_1 відповідачем не оспорюється. Окрім цього, місцевості, де працював позивач у спірний період, відносились до районів Крайньої Півночі.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та встановлені на підставі поданих письмових документів обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 працював в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, надав відповідачу документи, які підтверджують його право на пільгове обчислення пенсії, тоді як надання письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов`язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж.

В судовому засіданні встановлено, що до страхового стажу позивача зараховано період роботи з 01.06.1977 року по 31.05.1982 року із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців, згідно архівної довідки № 06-06/818-311 від 16.10.2017 року, виданої адміністрацією Советско-Гаванского муніципального району, внаслідок чого, хоча такий період і охоплюється предметом спору, однак в цій частині, позовна вимога є необгрунтованою, оскільки вищевказаний стаж відповідачем зараховано у безспірному порядку.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням стажу роботи, виходячи з розрахунку 1 рік 6 місяців стажу за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за періоди: з 11.10.1973 р. по 01.06.1977 р. та з 01.06.1982 р. по 01.01.1991 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В частині стажу роботи позивача після 01.01.1991 року суд також враховує, що відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15.01.1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно із статтею 3 Тимчасової угоди від 15.01.1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статті 1 цієї Тимчасової угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Водночас, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Також, не передбачено пільгове обчислення такого стажу Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказана правова позиція також висловлена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 676/7065/14-а.

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, внаслідок чого позов в частині зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача з 01.01.1991 року по 27.09.1993 року не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 352,40 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням стажу роботи, виходячи з розрахунку 1 рік 6 місяців стажу за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за періоди: з 11.10.1973 р. по 01.06.1977 р. та з 01.06.1982 р. по 01.01.1991 р.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням стажу роботи, виходячи з розрахунку 1 рік 6 місяців стажу за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за періоди: з 11.10.1973 р. по 01.06.1977 р. та з 01.06.1982 р. по 01.01.1991 р., з моменту призначення, тобто з 01.06.2017 року та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 13 лютого 2020 р.