Справа № 640/19609/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2020 року

Київ

справа №640/19609/18

адміністративне провадження №К/9901/3834/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року

у справі №640/19609/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі №640/19609/18, предметом спору у якій є вимоги про визнання протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо прийняття рішення від 10.11.2017 №101302-17 про опис майна у податкову заставу; визнання протиправним та скасування рішення від 10.11.2017 року №101302-17 про опис майна у податкову заставу; зобов`язання Головне управління ДФС у м. Києві звільнити майно, зазначене в акті опису майна №742/26-15-17-03-15 від 24.09.2018 р з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів; зобов`язання Головне управління ДФС у м. Києві виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за платежем «земельний податок з фізичних осіб» записи про нарахування податкової заборгованості.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження та залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києва щодо прийняття рішення від 10.11.2017 №101302-17 про опис майна у податкову заставу та скасовано рішення від 10.11.2017 №101302-17 про опис майна у податкову заставу; зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві звільнити майно, зазначене в акті опису майна №742/26-15-17-03-15 від 24.09.2018 року з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі №640/19609/18, та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту двадцятого частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік категорій справ незначної складності, який не є вичерпним. При цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, а також враховуючи на неналежність зазначеної справи до категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, Суд дійшов висновку, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року у справі щодо визнання протиправним рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити дії, не підлягає касаційному оскарженню.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, судом не встановлені, таких застережень касаційна скарга також не містить. Доводи касаційної скарги, фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі №640/19609/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф. Ханова

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер