Справа № 520/5895/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 р. Справа № 520/5895/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 (суддя Кухар М.Д., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 27.09.19) по справі № 520/5895/19

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за тестом - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС України (далі за текстом -відповідач), в якому просила суд:

- скасувати рішення про коригування митної вартості №807000/2019/001962/2 від 15 квітня 2019 року;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807190/2019/01488.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 допущено заміну відповідача - Харківську митницю ДФС України на правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.

В судовому засіданні представник позивача (Казьоний Р.В.) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача (Богодущенко Л.О.) заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2017 позивач придбав у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Ford», модель «Explorer», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який був в експлуатації та вартість якого становить 6 538,00 доларів США, що підтверджується рахунком- фактурою.

З метою здійснення митного оформлення зазначеного автомобіля 02.04.2019 представник позивача ТОВ «Компас Логістік» (декларант) звернувся до Митниці з електронною митною декларацією UA 807190/2019/009745, в якій митна вартість була визначена за ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice), Декларація про походження товару Dеclaration of origin), Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, Документ, що підтверджує вартість перевезення товару, Висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, Договір про надання послуг митного брокера, Касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів, Копія митної декларації країни відправлення. Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України, Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митним органом надіслане позивачеві електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, перелік яких повністю відтворює перелік, що наведений у частині 3 статті 53 Митного кодексу України.

Декларантом надано платіжне доручення на проплату та зазначено, що ним надано усі необхідні документи, інших документів не надав.

Після проведення консультацій з декларантом митним органом здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням інформації, наявної в органі доходів і зборів та було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №807000/2019/001962/2 від 15 квітня 2019 року, а також оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807190/2019/01488.

Підставою для коригування митної вартості визначена наявна в митному органі інформація: Сайт мережі Інтернет: autoAstat.com, щодо фінальної продажи Т/3 за ціною 15000 дол. США лот №19902756, а також з врахуванням інформації що містіться NADAguides Value Report на Ford Explorer Utslity 4D XLT EcoBoost 4WD 14, де мінімальна вартість пошкодженого Т/3 складає 18325 дол.США з урахуванням транспортних витрат 400 дол. США вартість складає 18725 дол.США , АСАУР (18400 дол. США).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивачка звернулася із позовом до суду.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що надані декларантом документи є недостатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та не в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а тому відповідач правильно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Відповідно до підпараграфів 2(а), 2(Ь), 2(с) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) редакція від 15.04.1994 оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості(а).

Згідно зі ст. 320 МКУ форми та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Використання системи аналізу та управління ризиками як одного з механізмів контролю за правильністю визначення митної вартості є загальноприйнятними у міжнародній практиці ї здійснюється органами доходів і зборів відповідно до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур. Спрацювання системи управління ризиками за напрямом контролю митної вартості є рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 ст.336 МКУ однією із форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст.335 МКУ надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Згідно з ч.1 ст.337 МКУ вказана перевірка документів та відомостей здійснюється зокрема шляхом проведення контролю із застосуванням системи управління ризиками (ч.4 ст.337, ст.363 МКУ).

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до підпункту 4.5.4 п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються зокрема такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Судовим розглядом встановлено, що 02.04.2019 року до митного поста «Харків-автомобільний» Харківської митниці ДФС, особою уповноваженою на декларування ОСОБА_2 , була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація за номером: - UA807190/2019/009745 на товар: легковий автомобіль FORD, модель EXPLORER, VIN 1 НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення 2016, що надійшов на адресу фізичної особи ОСОБА_1 .

Разом з вказаною МД, відповідно до гр.44, декларантом були надані наступні документи:

- копія інвойсу №94241445 від 09.11.2018;

- копія акту огляду UA20903/2019/21488 від 28.03.2019;

- копія техпаспорту на транспортний засіб №7867286 від 02.06.2017;

- лист №1 від 02.04.2019;

- висновок про якісні характеристики товарів №040105 від 01.04.2019 (вартість транспортного засобу не визначалась);

- копія договору про надання послуг митного брокера №3166 від 22.03.2019;

- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №ПН4290 від 20.03.2019;

- експортна декларація країни відправлення MRN 19LTLC0100EK022E24 від 28.01.2019;

- копія паспорта громадянина України.

Декларантом ОСОБА_2 була визначена митна вартість за 1 методом, а саме на підставі інвойсу №94241445 від 09.11.2018, та складала 6938,00 дол. США.

Посадовою особою ВКМВ було здійснено перевірку наявності розбіжностей у документах, наданих декларантом, за результатами якої встановлено, що відповідно до інвойсу №94241445 від 09.11.2018 встановлений строк оплати транспортного засобу до 14.12.2018, проте декларантом разом з МД №ЦА807190/2019/009745 від 02.04.2019 не було надано банківських платіжних документів, що стосуються оплати. Крім того, у вказаному інвойсі відсутні дані про комерційні умови продажу товару, за відсутністю цих даних приймаються базисні умови продажу ЕХ/У (покупець приймає товар у вказаному місці та несе всі витрати пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону України), а також документальне підтвердження складових митної вартості, а саме: вартості доставки по території Америки до порту відправлення, вартості навантаження на судно, вартості морського перевезення, вартості страхування вантажу, вартості на обробку в порту Литви, вартості перевезення від Литви до митного кордону України тощо. Декларантом не надано жодного фінансового документу рахунків, відповідних договорів на надання послуг тощо. Окрім того, встановлено, що у митній декларації транзитної держави Литви від 28.01.2019 № МRN 19LTLС0100ЕK022Е24 відправник/експортер вказана незрозуміла фірма - UАВ AUTOVERSLO LOGISTIKA (Литва), а зазначена вартість 5732,57 Євро відрізняється від вартості за інвойсом - 6538,00 дол. США, а також не відповідає заявлена вага ТЗ (у декларації країни відправлення вага Т/3 складає 2100 кг, а у митній декларації поданій до митного оформлення зазначена вага Т/3 на рівні 1800 кг).

Враховуючи виявлені критерії ризиків, встановлені розбіжності та недостатності документів, що підтверджують складові заявленої митної вартості транспортного засобу, 02.04.2019 було повідомлено декларанта, у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МКУ, про необхідність надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості товару, а саме:

- копію митної декларації країни відправлення.

- виписку з бухгалтерської документації (рахунки на оплату т/з, рахунки транспортних витрат, рахунки з аукціона, рахунки сбіра за аукціон інше, інформацію щодо комплектності та комплектації);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- прохання надати пояснення по формі сплати Т/3 і документальне підтвердження сплати.

Також, в електронному повідомленні декларанту було доведено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (прінт-скрінт повідомлення надається).

12.04.2019 декларантом було додатково надано документ щодо сплати за інвойсом №94241445 від 09.11.2018. За результатом вивчення вказаного рахунку посадовими особами митниці встановлено, що по-перше, вказаний документ не містить відміток банківської установи, а по-друге, платником у вказаному рахунку виступала не ОСОБА_1 , а інша особа ОСОБА_3 , яка не має відношення до придбання даного ТЗ, що не спростувало сумнівів митниці в заявленій позивачем митній вартості.

Крім того, посадовими особами митниці було встановлено, що вартість продажу даного ТЗ на аукціоні США складала 15 000,00 дол. США, без врахування зборів аукціону ІААІ, (лот №19902756), згідно інформаційного ресурсу AutoAstat.com (копія прінт-скріну додається до відзиву на позов), а за інформацією, що міститься у електронному довіднику NADAguides встановлена мінімальна вартість Т/3 на ринку Америки у розмірі - 18325,00 дол.США (прінт-скрін витягу з електронного довідника додається до відзиву на позов).

У висновку Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, Верховний суд зазначив, що «Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві.» (постанова від 02.04.2019 по справі №826/14258/15 (адміністративне провадження №К/9901/23135/18), постанова від 02.04.2019 по справі №815/4150/14 (адміністративне провадження №К/9901/3483/18), постанова від 09.04.2019 по справі №826/15850/15 (адміністративне провадження №К/9901/14825/18).

Відтак, саме на позивача покладається обов`язок доведення правильності визначення митної вартості свого ТЗ, заявленої у ЕМД UА807190/2019/009745 від 02.04.2019.

Підчас розгляду справи як в суді першої інстанції так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представник позивача не зміг обґрунтувати правомірність існування зазначених розбіжностей, а також пояснити яким чином здійснювалося транспортування автомобіля.

Інформація на підтвердження вартості постачання та про умови поставки на яких поставляється товар не містяться в жодному наданому при митному оформленні документі.

До матеріалів справи надано копію інвойса, проте будь-яких банківських документів, або інших доказів, що підтверджують оплату за даним інвойсом до матеріалів справи позивачем не надано.

Таким чином, заявлена позивачем митна вартість автомобіля не підтверджується належними документами відповідно до частини другої статті 53 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформлені товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначену митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 58 МКУ встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про доведеність відповідачем обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Відтак, відповідачем відповідно ст. 58 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу із застосуванням резервного методу, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 520/5895/19 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 13.02.20.