Справа № 480/4980/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р. Справа № 480/4980/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - Кравченка П.А.

представника відповідачів - Дудченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування вартості товарів від 18.11.2019 №UA805180/2019/000239/2.

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі №480/4980/19, справу призначено до розгляду з викликом учасників справи на 16 січня 2020 року.

16.01.2020 у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про залучення у якості співвідповідача Слобожанську митницю Держмитслужби (61003, Харківська обл., місто Харків, Київський район, вул. Короленка, будинок 16Б), оскільки Сумська митниця ДФС перебуває у стані ліквідації.

Відповідно до ухвали суду від 16.01.2020р. в якості співвідповідача було залучено Слобожанську митницю Держмитслужби. Розгляд справи відкладено на 30.01.2020р.

В судовому засіданні представник позивача у повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 придбав в Естонській Республіці (м.Таллінн) легковий автомобіль уживаний марки OPEL модель ASTRA, 2007 року випуску, за 950 Євро. 22 жовтня 2019 року на підставі оформлених належним чином в країні експорту документів вказаний автомобіль було вивезено з Естонії та ввезено в Україну, а згодом доставлено в Сумську митницю ДФС для митного оформлення. 24 жовтня 2019 року декларантом ОСОБА_1 - митним брокером ФОП ОСОБА_2 - було подано до митного оформлення митну декларацію №UA805180/2019/029484, у якій вартість автомобіля було визначено декларантом за основним методом на підставі примірника договору купівлі-продажу, що відповідало реальній ціні правочину і дорівнювало сплаченій сумі 950 Євро. Крім самої МД до митного оформлення були подані також і інші документи, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної МД.

Представник позивача звертає увагу суду на те, що всі документи належним чином були оформлені, містили необхідну інформацію про вартість товару. Жодні розбіжності щодо вартості товару в даних документах були відсутні. Документи, з якими автомобіль перетнув митний кордон України та в подальшому був доставлений до м.Суми для проведення митного оформлення, містили відтиски штампів «Під митним контролем» відповідно прикордонної та Сумської митниць ДФС.

По даній МД при подачі її до митного оформлення ОСОБА_1 було, серед іншого, сплачено до державного бюджету (виходячи із визначеної ним для цілей оподаткування вартості автомобіля в розмірі 950 Євро) обов`язкові платежі, про що зазначено у графах 43, 47, 48 та В МД.

Проте, 25 жовтня 2019 року митницею було прийняте Рішення про коригування митної вартості №UA805180/2019/000239/2 та Картку відмови у митному оформленні №UA805180/2019/00532, згідно з якими вартість автомобіля, визначену декларантом для цілей нарахування митних платежів, було відхилено та визначено митну вартість за другорядним методом ( р е з е р в н и м , числовий шифр 6 в графі 31 Рішення). Згідно із цим Рішенням вартість автомобіля для цілей нарахування митних платежів митницею було визначено в розмірі 3 064 Євро замість заявленої декларантом 950 Євро.

У вказаному Рішенні (графа 33) митниця зазначила наступну причину коригування:

«Спрацювання профілю ризику 105-2 Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2, валюта - EUR, вартість - 3096».

Рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу прийнято органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками за інформацією спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Декларантом на запит митного органу не було надано додаткові документи.

Між декларантом і митним органом проведено консультацію.

Основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є достатньо підтвердженими документально.

Позивач вважає , що Рішення та Картка, прийняті Сумською митницею ДФС, є незаконними та необґрунтованими, оскільки за приписами статті 368 Глави 53 Розділу XII МКУ , для цілей оподаткування товарів, що перемішуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, і н ши х документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Представник позивача не заперечує, що на вимогу митного органу позивачем дійсно не було надано товарні чеки, ярлики, квитанції та інші документи, які містили би відомості на підтвердження вартості придбаного автомобілю. Однак з цього приводу представник позивача звертає увагу суду на таке поняття, як "фактурна" вартість.

Відповідно, як зазначає представник позивача, коли йдеться про взаємовідносини «митниця - громадянин» для цілей оподаткування МК України за загальним правилом не оперує терміном «митна вартість» як така, натомість вживає термін «фактурна вартість», правила визначення якої є доволі простими.

На переконання представника позивача, поданий ОСОБА_1 до митного оформлення договір купівлі-продажу і був тим « і н ш и м документом» в розумінні частини 1 ст.368 МКУ, на підставі якого декларантом визначався розмір митних платежів до сплати.

Відповідно, вартість автомобіля було правомірно і обґрунтовано визначено декларантом за основним методом на підставі примірника договору купівлі- продажу, що відповідало реальній ціні правочину і дорівнювало сплаченій сумі 950 Євро.

Представник позивача просив суд також врахувати, що "перехід" до другорядних способів визначення вартості товарів для цілей оподаткування митними платежами обумовлюється в МК України "наявністю д о к а з і в недостовірності", а не лише "наявністю обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні або недостовірні відомості. Представник позивача з даного приводу просить суд врахувати, що у даному випадку провадження у справі про порушення митних правил митницею відносно ОСОБА_1 не заводилося, відповідний протокол не складався, митні правила ним не порушувалися, з чого висновує, що й докази зворотнього у митниці на момент митного оформлення і коригування митної вартості були відсутні.

Крім цього, позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 55 МК України. Зокрема, в ньому не міститься наявна у митному органі інформація, яка призвела до виникненню сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, викладений в першій частині Рішення (графа 33) зміст «ризику», згенерований АСАУР в автоматичному режимі, по суті, є рекомендацією для здійснення певних дій інспектором митниці, відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (числове значення «3096 Євро» міститься лише в описовій частині самого «ризику»).

Крім цього, представник позивача зазначає, що відповідачем при коригуванні митної вартості автомобіля була взята до уваги цінова інформація щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України - МД від 30.07.2019р. №805180/2019/21188. Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості на іншу МД дало підстави представнику позивача дійти висновку, що по даній МД товар був ідентичним. В такому випадку, на переконання представника позивача, правильним методом:, який мав би бути застосований для коригування, був би другорядний метод - "щодо ідентичних товарів" (стаття 59 МКУ), а не резервний метод (стаття 64 МКУ), який було застосовано відповідачем. Якщо ж товар не був ідентичним, але був подібним (аналогічним), то тоді правильним методом, який мав би бути застосований для коригування, був би другорядний метод "щодо подібних (аналогічних) товарів" (стаття 60 МКУ), а не знов - таки, резервний метод (стаття 64 МКУ).

Крім того, представник позивача звертає увагу суду на те, що у графі 42 вказаної МД від 30.07.2019р. ціна товару дорівнює 700 Євро ( тобто менше, ніж та ціна, яка зазначена позивачем ОСОБА_1 у МД від 24.10.2019р. - 950 Євро). При цьому відповідач, на переконання представника позивача безпідставно, не бере до уваги ціну товару за договором вказану декларантом в МД від 30.07.2019р. (700 Євро), а бере до уваги вартість автомобілю, яку було визначено митним органом (3064 Євро), тобто береться до уваги фактично митна вартість автомобілю, яка не могла бути взятою до уваги для порівняння Сумською митницею в порядку застосування другорядного методу "щодо ідентичних товарів", як того вимагає ст.59 МК України. Представник позивача не заперечує, що така ціна товару (визначена митним органом) дійсно була визнана декларантом, оскільки саме з такої суми вартості автомобілю було сплачено митні платежі, однак представник позивача вважає, що при коригуванні митної вартості автомобілю має значення саме ціна товару за договором.

З урахуванням викладеного, представник позивача просив суд визнати Рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.10.2019р. №ІІА805180/2019/000239/2 протиправним та скасувати його.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні виходячи з обставин викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.34-42). Зокрема, відповідач просив суд врахувати, що для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано лише договір купівлі-продажу від 21.10.2019, відповідно до якого ціна транспортного засобу складає 950 ЄВРО. Даний договір не містить жодного відтиску печатки підприємства-продавця , а бланк договору можна знайти за першим посиланням в пошуковій системі мережі Інтернет (https://teadmiseks.ee/ru/dokumenty/dogovor-kupli -prodazhi/. (роздрукований бланк надано відповідачем до матеріалів справи (а.с.47).

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Враховуючи те, що вартість транспортного засобу була оплачена, а також те, що задекларований транспортний засіб був п р и д б а н и й у п і д пр и є м с т в а, при здійсненні декларування товару разом із МД мали подаватись платіжні документи. Однак, як зазначає відповідач, в порушення вимог пунктів 4 та 5 частини 2 статті 53 МК України будь-які платіжні документи на підтвердження ціни, що була сплачена за автомобіль, декларантом до митниці н е п о д а н о .

Отже, у органу доходів і зборів були обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей, які містяться у товаросупровідних документах стосовно ціни транспортного засобу, що свідчить про наявність підстав для витребування додаткових доказів на підтвердження задекларованої митної вартості автомобілю. Будь-яких інших документів на підтвердження вартості автомобілю позивачем надано не було.

Щодо методу застосованого під час прийняття рішення про коригування митної вартості товару, відповідач звертає увагу суду, що на час здійснення митного оформлення задекларованого транспортного засобу у митниці були відсутня інформація щодо митних оформлень по операціях з ідентичними та подібними товарами, тому посадова особа митниці обгрунтовано застосувала р е з е р в н и й метод визначення митної вартості, яка базується на р а н і ше в и з н а н і й митній вартості аналогічного товару. Відповідач не заперечує, що у МД від 30.07.2019р. ціна товару дорівнює 700 Євро, однак декларант ( ОСОБА_3 ), не зважаючи на вказану ним же в графі 42 "ціна товару" ціну товару - 700 Євро вказує самостійно відомість про вартість в графі 12 (значно вищу, ніж в графі 12, - 86032.05 грн. Отже, фактично декларант ОСОБА_3 самостійно в и з н а в митну вартість аналогічного товару визначену митним органом.

Таким чином, на переконання представника відповідача, резервний метод було застосовано в даному випадку правомірно. відповідно, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, 21.102019р. ОСОБА_1 придбав в Естонській Республіці (м.Таллінн) легковий автомобіль уживаний марки OPEL модель ASTRA, 2007 року випуску, за 950 Євро.

22.10.2019р. на підставі оформлених в країні експорту документів вказаний автомобіль було вивезено з Естонії та ввезено в Україну, а згодом доставлено в Сумську митницю ДФС для митного оформлення.

24.10.2019р. декларантом ОСОБА_1 - митним брокером ФОП ОСОБА_2 - було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) №UA805180/2019/029484, у якій вартість автомобіля було визначено декларантом за основним методом на підставі примірника договору купівлі-продажу, і дорівнювало сумі 950 Євро.

Крім самої МД до митного оформлення були подані також і інші документи, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної МД, а саме:

- договір купівлі-продажу від 21.10.2019р.

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ED 457125 від 19.05.2011р.

- акт про проведення огляду транспортного засобу UA205010/2019/237504 від 22.10.2019р.;

- митна декларація для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 22.10.19р.;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №11А.46Е.8635-19 від 23.10.2019р.

- квитанція про сплату коштів за митне оформлення транспортного засобу від 21.10.2019р.

Відповідно до частини 3 статті 334 Митного кодексу України особи, які переміщують товари, зобов`язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Положеннями частини 1 статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом перевірки документів та відомостей, які надаються під час переміщення товарів через митний кордон України. Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів через митний кордон України, здійснюється візуально та із застосуванням інформаційних технологій, в тому числі й шляхом контролю із застосуванням системи управління ризиками (частина перша статті 337 МК України).

Так, 24.10.2019р. декларантом до Сумської митниці ДФС подано електронну митну декларацію № UA805180/2019/029484 згідно з якої Відповідачеві пред`являвся до митного оформлення 1.Легковий автомобіль, що використовувався - 1шт. Марка OPEL. Модель ASTRA. Кузов НОМЕР_1 .VIN НОМЕР_1 . Загальна кількість місць, включаючи місце водія 5. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Двигун бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 cm3. Колісна формула 4x2. Колір сірий. Календарний рік виготовлення 2007. Модельний рік виготовлення 2007. Відповідає екологічним нормам рівня ЄВРО-4. Пошкоджено лакофарбове покриття (подряпини, сколи), прояви корозії на лівому порозі.».

Нормою частини 3 статті 335 МК України передбачено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант надає документи та відомості.

Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. В митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості, в тому числі й про документи, що п і д т в ер д ж у ю т ь заявлену митну в а р т і с т ь товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Декларантом позивача було надано для митного оформлення документи, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної МД№ UA805180/2019/029484, однак жодного документу на підтвердження вартості придбаного товару (платіжні документи, чеки, квитанції, інші докази на підтвердження здійснення оплати за товар) декларантом надано не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано лише договір купівлі-продажу від 21.10.2019, відповідно до якого ціна транспортного засобу складає 950 ЄВРО. Даний договір не містить жодного відтиску печатки підприємства-продавця.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування (частина 3 статті 54 МК України).

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 6 статті 54 МК України).

Згідно зі ст. 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини 2, 3 статті 57 МК України).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Вказані норми містяться у розділі ІІІ Митного кодексу України "Митна вартість товарів та методи її визначення", глави 8 "Загальні положення щодо митної вартості" та 9 "Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування". Тобто, ці норми є загальними і розповсюджуються на всі правовідносини, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються в Україну.

В той же час, стаття 364 МК України встановлює, що умови й порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, регулюються розділом ХІІ "Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами". Тобто, норми цього розділу є спеціальними у правовідносинах, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються громадянами України для особистих потреб, у зв`язку з чим, превалюють над згаданими загальними нормами та першочергово мають застосовуватись при вирішенні спору між сторонами у цій справі.

Так, статтею 368 МК України врегульовано, що для цілей оподаткування товарів, які переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (частина 2 статті 368 МК України).

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 статті 368 МК України).

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що у правовідносинах, які виникають при імпорті громадянами товарів для власних потреб, митною вартістю є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, а саме: касовими або товарними чеками, ярликами та іншими документами роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Тобто, надання платіжних документів є необов`язковим.

Враховуючи те, що вартість транспортного засобу була оплачена, а також те, що задекларований транспортний засіб був придбаний у підприємства, при здійсненні декларування товару разом із МД мали подаватись платіжні документи.

Однак, в порушення вимог пунктів 4 та 5 частини 2 статті 53 МК України будь-які платіжні документи на підтвердження ціни, що була сплачена за автомобіль, декларантом до митниці не подано.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що придбання позивачем автомобіля здійснено у п і д п р и є м с т в а, а не у фізичної особи. Тому підприємство мало можливість і повинно було (за необхідності на вимогу покупця) виписати покупцю квитанцію про о п л а т у або інший документ на підтвердження отримання готівкових коштів від покупця.

Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять в с і х в і д о м о с т е й , що підтверджують ч ис л о в і значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ц і н и, що була ф а к т и ч н о с п л а ч е на або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи на підтвердження митної вартості.

Враховуючи відсутність документального підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований транспортний засіб, а також з метою виявлення можливості для визнання заявленої митної вартості, інспектором з митного оформлення правомірно було направлено декларантові електронне повідомлення щодо необхідності додаткового надання документів згідно ст. 53, 368 Митного кодексу України, зокрема платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (скріншот - ас.43-44).

Листом № 01/24 від 24.10.2019 уповноваженою особою позивача повідомлено про неможливість надати додаткові документи з причини їх відсутності (а.с.46).

Слід зазначити, що згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 809/1260/17 (адміністративне провадження № К/9901/46425/18) констатовано, що «аналіз норм матеріального права (статей 49, 51, 52, 53, 54 МК України) свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґру н т о в а н и х с у м н і в і в у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи». Також Верховним Судом у цьому судовому рішенні резюмується, що «оскільки позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства».

У постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 по справі № 21- 498а15 зазначається: «Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше....».

В даному випадку суд також доходить висновку, що у органу доходів і зборів б у л и обґр у н т о в а н і с у м н і в и щодо достовірності відомостей, які містяться у поданому до митного органу документі (Договорі купівлі-продажу - а.с.15) стосовно ціни транспортного засобу.

Таким чином, відповідач діяв у відповідності та на підставі пунктів 1 та 2 частини 5 статті 54 та частини 3 статті 53 МК України надіславши письмову вимогу декларанту з щодо надання (за наявності) додаткові документи на підтвердження митної вартості. Як вже було зазначено вище, будь-яких додаткових документів декларантом надано не було.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи відсутність документального підтвердження складових митної вартості задекларованого транспортного засобу та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України Сумська митниця ДФС була позбавлена правової можливості здійснити митне оформлення транспортного засобу за заявленим основним (першим) методом визначення митної вартості товарів за ціною договору.

За приписами ч. 1, 2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як було встановлено під час розгляду справи, при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, Сумською митницею ДФС не застосовано другорядні методи, які передбачені статтями 59, 60 з причин відсутності в органу доходів і зборів відомостей про вартість операції з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. Методи, передбачені статтями 62, 63 МК України не застосовані з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості товару в органі доходів та зборів.

Митна вартість ввезеного позивачем автомобіля визначена за р е з е р в н и м методом у зв`язку з наявністю у органу доходів та зборів визначеної та в и з н а н о ї митної вартості аналогічного товару, яка була заявлена самостійно декларантом (МД від 30.07.2019 року №UA805180/2019/21188 декларант ОСОБА_3 - а.с.26).

Так, при дослідженні зазначеної декларації від 30.07.2019р. було встановлено, що декларант ОСОБА_3 дійсно зазначив ціну товару - 700 Євро. Однак, при цьому, в ході митного оформлення транспортного засобу, митним органом було в и з н а ч е н о ціну товару на рівні 86032.05 грн. І декларантом було в и з н а н о дану скориговану вартість товару і с а м о т і й н о заявлено для декларування. Саме з даної суми декларантом ОСОБА_3 було сплачено митні платежі.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що в даному випадку, не зважаючи на те, що в МД від 30.07.2019 року №UA805180/2019/21188 декларант ОСОБА_3 вказано ідентичний товар, відповідачем застосовано саме резервний метод, оскільки у відповідача не було правових підстав для застосування другорядного методу "щодо ідентичних товарі" (стаття 59 МКУ).

Слід зазначити, що даний метод має наступну назву «Метод визначення митної вартості з а ц і н о ю д о г о в о р у щодо ідентичних товарів». Тобто, окрім фізичних характеристик товару основною умовою застосування даного методу є ціна договору (вартість операції). Суд бере до увагу посилання відповідача на те, що на час здійснення митного оформлення задекларованого транспортного засобу у митниці були відсутня інформація щодо митних о ф о р м л е н ь п о операціях з ідентичними та подібними товарами. Інформація зазначена в МД від 30.07.2019 року №UA805180/2019/21188 декларант ОСОБА_3 (а.с.26) не моглі бути взята до уваги митницею для визначення митної вартості по другорядному методу - з а ц і н о ю д о г о в о р у щодо ідентичних товарів, оскільки декларант ОСОБА_3 здійснював митне оформлення не за ціною Договору (дана ціна лише була ним відображена у відповідній МД). Митне оформлення фактично було здійснено ОСОБА_3 за визначеною і визнаною ним і самостійно зазначеною ним у декларації скоригованою ціною товару.

В зв"язку з викладеним, у митного органу були відсутні правові підстави використання МД від 30.07.2019 року №UA805180/2019/21188 для визначення митної вартості автомобіля позивача за другорядним методом "за ціною договору щодо ідентичних товарів". Таким чином, посадова особа митниці обґрунтовано застосувала резервний метод визначення митної вартості, яка базується на р а н і ш е в и з н а н і й митній вартості аналогічного товару.

Обставини викладені позивачем у позовній заяві не спростовують позицію відповідача щодо обґрунтованості та правомірності прийнятого ним рішення про коригування митної вартості. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування вартості товарів від 18.11.2019 №UA805180/2019/000239/2.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.02.2020 року.

Суддя О.М. Кунець