Справа № 806/1943/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 806/1943/18

12 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача - ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Біла Л.М., судді - Гонтарук В.М., Курко О.П.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року та від 25 вересня 2019 року відповідно було відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду.

За численними клопотаннями позивача та його представника розгляд справи неодноразово відкладався. Зокрема, позивачем подавались письмові клопотання про відкладення розгляду справи 25.09.2019 року (судове засідання призначено на 25.09.2019 року), 06.11.2019 року (судове засідання призначено на 06.11.2019 року) та 26.11.2019 року (судове засідання призначене на 27.11.2019 року). В судових засіданнях, призначених на 09.10.2019 року та на 18.12.2019 року позивачем заявлялись усні клопотання.

Окрім того, позивачем неодноразово подавались заяви про відвід суддів у даній справі, що також слугувало підставою для зупинення провадження у справі для вирішення питання про відвід відповідно до порядку, визначеного ст. 31 КАС України.

Так, 23 грудня 2019 року позивачем було подано заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Курко О.П. з огляду на сумніви у їх об`єктивності та неупередженості.

Ухвалою від 23 грудня 2019 року колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Курко О.П., визнано необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід вказаної колегії суддів, зупинено провадження у даній справі та передано справу для вирішення питання про відвід колегії суддів відповідно до порядку, визначеного ст. 31 КАС України.

Ухвалою від 24 грудня 2019 року колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Драчук Т.О., суддів Полотнянка Ю.П. та Ватаманюка Р.В., якій у відповідності до приписів ст. 31 КАС України було передано дану справу для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: головуючого суддів Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Курко О.П., встановлено, що будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Білої Л.М., Курка О.П., Гонтарука В.М. у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід відсутні.

Провадження ухвалою від 27 грудня 2019 року було поновлено та призначено справу до апеляційного розгляду на 15 січня 2020 року.

13 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Білої Л.М. від розгляду апеляційної скарги у справі № 806/1943/18, яка мотивована наявністю в діях головуючого судді ознак, що свідчать про її небезсторонність та упередженість при розгляді справи.

Мотивуючи подану заяву, ОСОБА_1 посилався на факт порушення суддею Білою Л ОСОБА_2 М. процесуального порядку видачі відповідно до його заяви копії ухвали суду першої інстанції від 13.06.2019 року, яка не є предметом розгляду на даний час, при цьому стверджуючи про факт незаконного приховування суддею ОСОБА_3 Л ОСОБА_2 М. документів у справі та відповідне перешкоджання повному та всебічному розгляду апеляційної скарги колегією суддів.

Ухвалою від 15 січня 2020 року колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Курко О.П., визнано необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого суддів Білої Л.М., зупинено провадження у даній справі та передано справу для вирішення питання про відвід головуючого судді відповідно до порядку, визначеного ст. 31 КАС України.

Ухвалою від 20 січня 2020 року колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Ватаманюка Р.В., суддів Драчук Т.О. та Полотнянка Ю.П., якій у відповідності до приписів ст. 31 КАС України було передано дану справу для вирішення питання про відвід судді Білої Л.М., визнала доводи позивача необгрунтованими та безпідставними.

Ухвалою від 21 січня 2020 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до апеляційного розгляду на 29 січня 2020 року.

27 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Білої Л.М., суддів Курка О.П. та Гонтарука В.М., від розгляду апеляційної скарги у справі № 806/1943/18, яка, як і попередні заяви, обгрунтована небезсторонністю та упередженістю при розгляді справи вказаного суддівського складу колегії.

При цьому, в заяві позивач посилається на "відверту брехню колегії суддів та безпрецедентну недбалість головуючого судді Білої Л.М., яка пов`язана із зберіганням та оформленням матеріалів даної справи №806/1943/18".

В даному випадку, на переконання заявника, головуючий суддя допустив до розгляду справу, яка не була сформована у відповідності до правил ведення діловодства в апеляційних та окружних адміністративних судах, чим порушив порядок роботи з документами, що мало місце як з документами, що надійшли до суду, так і з документами, створеними в суді.

Відсутність реакції на вказане зі сторони суддів Курка О.П. та Гонтарука В.М., на думку заявника, свідчить про приховування останніми недбалого відношення головуючого судді та підтверджують неправомірність та незаконність дій колегії суддів, їх упередженість і необ`єктивність.

28 січня 2020 року на електрону адресу суду надійшла заява Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про визнання дій зловживанням процесуальними правами. Встановивши відсутність на вказаній заяві електронного підпису, судова колегія дійшла висновку про залишення її без розгляду.

В судовому засіданні 29 січня 2020 року, до початку розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів, позивачем знову було заявлено клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки ним заяви про відвід секретаря судового засідання Черняк А.В.

Судом оголошено перерву в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи заяви про відвід колегії суддів: головуючого судді Білої Л.М., суддів Курка О.П. та Гонтарука В.М., та просив її задовольнити.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши вказану заяву про відвід, заслухавши думку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

Процесуальний порядок провадження в адміністративних справах визначається Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів публічно-правових правовідносин та їх гарантій.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, які стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язанні із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс проти Іспанії").

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини п`ятої статті 44 КАС).

Відповідно до ч.2 ст. 44 КАС України, особи які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно користуватися належними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, в переліку процесуальних прав учасників справи, зокрема, є право подавати заяви та клопотання (п. 3 ч.3 ст.44 КАС України).

Вказане право, особа може реалізувати, окрім іншого, шляхом подання заяви про відвід суддів або колегії суддів від розгляду справи.

Частиною першою статті 45 КАС визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини другої статті 45 КАС з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 45 КАС якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 року у справі №814/218/14, під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Вартий уваги той факт, що механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснення процесуальних дій (бездіяльності) зовні "схожі" на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Суд зауважує, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

Слід враховувати, що наведений у частині другій статті 45 КАС перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Як встановлено колегією суддів, позивачем у справі вже втретє заявляється відвід колегії суддів, при цьому кожного разу заявник посилається частково на обставини, яким надавалась оцінка трьома колегіями Сьомого апеляційного адміністративного суду, та які жодного разу не були визнані такими, що дають підстави для сумніву в упередженості чи об`єктивності колегії суддів у складі: головуючого суддів Білої Л.М., суддів Гонтарука В.М. та Курка О.П., а в решті з надуманих підстав.

Вказані дії позивача приводять до затягування розгляду справи і мають ознаки зловживання процесуальними правами.

Крім цього, колегія суддів неодноразово звертала увагу позивача, що незгода сторони з процесуальними рішеннями суддів, рішеннями в інших справах, не може бути підставою для відводу.

До того ж, обґрунтування вимог позивача зводяться до образливих тверджень на адресу учасників колегії судів у даній справі, використання яких неприпустиме, а тому у підсумку розцінюється апеляційним судом як зловживання процесуальними правами.

Обґрунтування заяви з використанням образливих висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатується як зловживання правом на подання заяви.

Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви №61164/00 і №18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява №46549/06).

Судова колегія, надаючи оцінку питанню доцільності розгляду заяви позивача про відвід колегії суддів у даній справі, зауважує, що в даному випадку зловживання процесуальними правами має форму штучного ускладнення процесу розгляду справи в результаті поведінки сторони, що перешкоджає винесенню рішення у справі, оскільки неодноразове подання позивачем необгрунтованих заяв про відвід колегії суддів у цій справі є зловживанням процесуальними правами, що спрямовано на свідоме, невиправдане затягування судового процесу.

Також, суд резюмує, що у даній ситуації є наявними факти використання позивачем наданих йому прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження прав інших учасників процесу, перешкоджання діяльності суду у правильному та своєчасному розгляді і вирішенні справи та необгрунтованого перевантаження роботи суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «право на суд» та «право на доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «ОСОБА_1 де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії»). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.03.2019 року у справі №814/218/14.

Таким чином, суд зважаючи на зазначені обставини у своїй сукупності, приходить до висновку про допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, а відтак і наявність підстав для залишення його заяви про відвід колегії суддів без розгляду на підставі частини 3 статті 45 КАС.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 44,45, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Білої Л.М., суддів членів колегії Курка О.П. та Гонтарука В.М. залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до касаційної скарги на рішення суду.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.