Справа № 816/1841/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 816/1841/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Вязун К.Ю.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сиромятнікова В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ НП в Полтавській області) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19.09.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 ;

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року в частині звільнення зі служби в Національній поліції України ОСОБА_1 ;

- поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 06.10.2017 року;

- допущення до негайного виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 06.10.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вважає своє звільнення незаконним та таким, що грубо порушує його трудові права. Підставою для службового розслідування та його звільнення зі служби в поліції стало порушення відносно позивача кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України. Вказував, що згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вважав, що застосовуючи крайній захід дисциплінарної відповідальності, відповідач при винесенні оскаржуваних наказів не врахував презумпцію невинуватості. Обставини, зазначені як підстави для звільнення позивача, не відповідають дійсності, ґрунтуються на припущеннях, а отже звільнення з органів внутрішніх справ є протиправним.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2017, що залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19.09.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року в частині звільнення зі служби в Національній поліції України ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України, постанову в частині поновленні ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України допущено до негайного виконання.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.12.2019 касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі № 816/1841/17 скасовано, а справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 справу прийнято до провадження.

24 січня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ НП в Полтавській області, у якому останні заперечували стосовно позовних вимог та просили у задоволенні позову відмовити. Як на підставу для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення відповідач посилався на висновок службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Полтавської області кримінального провадження ЄРДР № 0000224 відносно окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП, затверджений начальником ГУНП в Полтавській області 08 вересня 2017 року. Зазначеним висновком встановлено, що за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп. 3 п. 4 наказу НПУ № 920-2016 рр. підполковника поліції ОСОБА_1 необхідно звільнити зі служби в Національній поліції. Представник відповідача вказував, що позивача звільнено зі служби в Національній поліції України не за вчинення кримінального правопорушення, а за порушення службової дисципліни. Представник відповідача також пояснював, що порушення службової дисципліни виразилося також у порушенні транспортної дисципліни, оскільки позивач користувався службовим транспортом, що за ним не закріплений. Крім того, не мав медичної посвідки для користування службовим автотранспортом. Відтак, відповідач вважає, що оскаржувані накази є правомірними та підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді відсутні.

31 січня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , у якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог. Наголосив на тому, що службове розслідування проведено поверхнево, неповно та без всебічного з`ясування обставин. Також, звернув увагу, що відповідачем під час службового розслідування не мотивовано факт порушення транспортної дисципліни.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що з 14.08.1999 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року по 06.10.2017 року - проходив службу в Національній поліції, що підтверджується послужним списком ОСОБА_1 , копія якого наявна у матеріалах справи.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.05.2017 року № 181 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 09.08.2017 року № 883 "Про призначення та проведення службового розслідування" у зв`язку з тим, що прокуратурою Полтавської області розпочато розслідування у кримінальному провадженні № 0000224 за відомостями щодо вимагання неправомірної вигоди з боку окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП, керуючись вимогами п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, призначено за вказаним фактом службове розслідування /пункт 1 даного наказу/.

За наслідками проведення розслідування, комісія ГУНП, розглянувши зібрані матеріали, склала висновок службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Полтавської області кримінального провадження №0000224 за ч. 3 ст. 368 КК України відносно окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУ НП. Вказаний висновок затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області 08.09.2017 року.

У пункті 2 вказаного висновку від 08.09.2017 року зазначено, що комісія вважає, що за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп.3 наказу НПУ № 920-2016 р. підполковника поліції ОСОБА_1 (у розпорядженні ГУНП) необхідно звільнити зі служби в Національній поліції України.

19.09.2017 року начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області видано наказ № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого наказано за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп.3 наказу НПУ № 920-2016 р. підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції України.

Наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", зокрема, ґрунтується на тому, що начальник відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП ОСОБА_1 19.09.2017 року отримав від громадянина П. неправомірну вигоду для безперешкодного здійснення підприємницької діяльності останнього. Безпосередньо після спілкування ОСОБА_1 з громадянином П ОСОБА_2 працівниками прокуратури Полтавської області та Полтавського управління ДВБ НПУ підполковника Гавриленка О.М. та майора поліції ОСОБА_3 було затримано у службовому автомобілі підполковника поліції ОСОБА_1 , у ході слідчої дії вилучено грошові кошти в сумі 4 000 грн. Також вказано, що підполковник ОСОБА_1 виїхав на лінію на службовому автомобілі, будучи незареєстрованим в якості водія транспортного засобу та без проходження медичного огляду. Вказаними діями підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пп.3 п.4 наказу НПУ № 920-2016.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення було виконане шляхом винесення наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06.10.2017 року № 461 о/с "По особовому складу", яким, серед іншого, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) підполковника поліції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Полтавській області, 06 жовтня 2017 року.

Позивач не погодився з пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 в частині накладення на підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в Національній поліції України та з відповідним пунктом наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06 жовтня 2017 року за № 461 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), у зв`язку чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII /надалі - Закон № 580-VIII/.

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов"язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"" від 23.12.2015 № 901-VIII передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 29, ст. 245 із наступними змінами).

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV /надалі - Дисциплінарний статут/, визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

При цьому, згідно статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту встановлено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов`язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов`язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно частин 1, 2, 5, 6, 10, 15 статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до приписів пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 /надалі - Інструкція № 230/, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

За приписами пункту 1.2 Інструкції 230, особи РНС - особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Інструкції № 230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Інструкції № 230, початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно з абзацом 1 пункту 5.4 Інструкції № 230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, дійшов висновку, що суди, пославшись на відсутність обвинувального вироку суду щодо позивача у відповідному кримінальному провадженні як на самостійну підставу для задоволення позовних вимог, неправильно застосували вищезгадані норми матеріального права та допустили порушення норм процесуального права, в тому числі в аспекті повноти судового розгляду та належної оцінки зібраних у справі доказів. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Згідно з частиною 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

З урахуванням висновків Верховного Суду у цій справі судом встановлено наступне.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 09.08.2017 № 883 "Про призначення та проведення службового розслідування" у зв`язку з тим, що прокуратурою Полтавської області розпочато кримінальне провадження № 0000224 за відомостями щодо вимагання неправомірної вигоди з боку окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП, керуючись вимогами п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, призначено за вказаним фактом службове розслідування /а.с. 85/.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 09.08.2017 року № 883 комісія ГУНП, розглянувши матеріали службового розслідування, склала висновок службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Полтавської області кримінального провадження № 0000224 за ч. 3 ст. 368 КК України відносно окремих працівників відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП. Цей висновок затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області 08.09.2017 року.

У даному висновку службового розслідування від 05.04.2017, серед іншого, зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення поліції № 2, в результаті спілкування з гр. П., який займається підприємницькою діяльністю у сфері роздрібної торгівлі по пров. Кооперативному в м. Полтаві, переконав останнього, що для безперешкодного здійснення підприємницької діяльності громадянином П ОСОБА_2 та іншими особами, необхідно з певною періодичністю надавати зазначеним поліцейським неправомірну вигоду. Наслідком такого спілкування стало звернення гр. ОСОБА_4 до правоохоронних органів. 09.08.2017 року в ході реалізації матеріалів кримінального провадження працівниками прокуратури Полтавської області та Полтавського управління ДВБ НПУ підполковника Гавриленка О.М. було затримано, і у його службовому автомобілі у ході слідчої дії вилучено грошові кошти в сумі 4000 грн.

Крім того, висновком поставлено у вину ОСОБА_1 порушення внутрішніх нормативних актів МВС України, що виразилося у неналежному веденні документації, яка стосується експлуатації службового автомототранспорту, (зокрема, щодо виїзду на лінію автотранспорту та заїзду на територію відокремленого підрозділу відповідного територіального органу поліції, передрейсових інструктажів та медичних оглядів водіїв службового автотранспорту).

У пункті 2 резолютивної частини вказаного висновку службового розслідування від 08.09.2017 року зазначено, що комісія вважає, що за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп. 3 п. 4 наказу НПУ № 920-2016 р. підполковника поліції ОСОБА_1 необхідно звільнити зі служби в Національній поліції України.

19.09.2017 року начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області видано наказ № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого наказано за порушення службової дисципліни, що виявилося у недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пп.3 п. 4 наказу НПУ № 920-2016 р. підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції України. На цій підставі позивач звільнений з 06.10.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06 жовтня 2017 року за № 461 о/с.

Судом встановлено, що вказаний наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", зокрема, ґрунтується на тому, що підполковник поліції ОСОБА_1 09.08.2017 року разом з майором поліції ОСОБА_3 отримали від громадянина П. неправомірну вигоду за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності. Безпосередньо після отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів ОСОБА_1 працівниками Полтавського управління ДВБ Національної поліції та прокуратури Полтавської області було затримано у службовому автомобілі підполковника поліції ОСОБА_1 . Вказаними діями підполковник поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Суд, надаючи оцінку вищенаведеним обставинам, виходить з наступного.

Як уже зазначалося судом, за фактами, покладеними в основу висновку службового розслідування щодо позивача та в основу оскаржуваних наказів про звільнення було покладено те, що 12.07.2017 року прокуратурою Полтавської області відкрито кримінальне провадження №0000224 та в подальшому повідомлено про підозру ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні № 0000224 від 12.07.2017 року.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2018 по справі №553/3161/17, що залишений без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.11.2019, ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зокрема, вироком суду від 17.08.2018 встановлено, що з показань, допитаних в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вбачаться, що ніяких домовленостей з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 обвинувачений не мав, особисто ніяких обіцянок не давав, не вимагав та не отримував від вказаних осіб грошові кошти. З вироку суду вбачається, що вину ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України не доведено.

Отже, судом у межах кримінального провадження не встановлено факту отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності, що спростовує висновки наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.09.2017 року № 1258 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" у цій частині.

Крім цього, суд враховує, що за висновками Верховного Суду, викладені ним у постанові від 11.12.2019 по цій справі, суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

З висновку службового розслідування вбачається, що відповідач обмежився лише цитуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 11.08.2017, винесеної в межах кримінальної справи. Жодних інших доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення у вигляді вимагання та отримання неправомірної вигоди службовим розслідуванням не встановлено та у висновку не відображено.

Застосовуючи крайній захід дисциплінарної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , відповідач при винесенні оскаржуваних наказів не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем службової дисципліни, не зазначив обґрунтованих та конкретизованих відомостей у чому саме полягають ці порушення, не з`ясував можливості застосування менш суворих заходів дисциплінарного стягнення, що свідчить про неповноту та формалізм службового розслідування.

Разом з тим суд не може погодитися з аргументом позивача про те, що його позбавлено можливості брати участь у службовому розслідуванні, оскільки у матеріалах справи міститься письмові пояснення, у яких він, посилаючись на ст.63 конституції України, відмовився надавати пояснення щодо обставин розслідування, а законодавством не передбачено обов`язку відповідача щодо вручення наказу про призначення службового розслідування особі, щодо якої воно проводиться.

Також, суд не приймає доводи позивача про необґрунтованість виконання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у період його тимчасової непрацездатності з огляду на те, що випискою №615 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 18.09.2017 по 04.10.2017, тоді як наказ про звільнення зі служби винесений 06.10.2017.

З`ясувавши вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність аргументів відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, що виявилося в недотриманні вимог п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, оскільки у ході службового розслідування не з`ясовано усі обставини, що мають значення для його розгляду.

Щодо порушення позивачем транспортної дисципліни, а саме пп. 3 п. 4 наказу НПУ № 920-2016 р., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, під час службового розслідування з`ясовано, що 09.08.2017 Гавриленко здійснив виїзд на службовому автомобілі "Део Ланос" днз НОМЕР_1 9793 АХ, будучи не зареєстрованим в якості водія транспортного засобу та без проходження медичного огляду.

На думку суду, встановлене під час службового розслідування неналежне ведення документації, що стосується експлуатації службового автомототранспорту, (зокрема, щодо виїзду на лінію автотранспорту та заїзду на територію відокремленого підрозділу відповідного територіального органу поліції, передрейсових інструктажів та медичних оглядів водіїв службового автотранспорту) не може мати наслідком застосування крайньої міри дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, позаяк застосоване стягнення є непропорційним до вчиненого порушення, зокрема, внаслідок відсутності у позивача незнятих дисциплінарних стягнень.

З огляду на з`ясовані обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19 вересня 2017 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) підполковника поліції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Полтавській області, не ґрунтуються на вимогах законодавства України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 4 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу. Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що на момент звільнення ОСОБА_1 перебував у розпорядженні ГУНП в Полтавській області.

Таким чином, наслідком визнання протиправними та скасування наказів про звільнення позивача зі служби в поліції є застосування судом засобу захисту порушеного права у вигляді поновлення позивача на службі.

Разом з тим суд з метою виконання зауважень Верховного Суду щодо необхідності вирішення питання про дату поновлення на службі зазначає, що позивач підлягає поновленню на службі в Національній поліції України з 07.10.2017, оскільки день його звільнення 06.10.2017 є останнім днем його служби.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 07.10.2017.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1258 від 19.09.2017 року про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності у частині звільнення зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 461 о/с від 06.10.2017 року в частині звільнення зі служби в Національній поліції України ОСОБА_9 Миколайовича

Поновити ОСОБА_9 на службі в Національній поліції України з 07.10.2017.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_9 на службі в Національній поліції України допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий суддя К.І. Клочко