Справа № 760/29554/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/22/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції рядового Луценка В.П., третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив скасувати постанову Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового Луценко В.П. серії НК № 494786 від 14.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної Відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Луценко В.П. було винесено постанову серії НК № 494786 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 14.10.2019 року о 13 годині 00 хвилин за адресою м.Київ, просп. Перемоги 34, керував транспортним засобом Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 , нібито, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п.2.1а ПДВ та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків які були присутні, відсутній відеозапис.

Зазначив, що на момент скоєння правопорушення та його фіксування позивач надав посвідчення водія, проте відповідач зазначив, що посвідчення не його та виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Отже, вважає, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення формально підійшов до розгляду справи, не бажав встановити дійсні обставини справи.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк від відповідача відзив не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Встановлено, що 14 жовтня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Луценко В.П. було винесено постанову серії НК № 494786 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 14.10.2019 року о 13 годині 00 хвилин за адресою м. Київ, просп. Перемоги 34, керував транспортним засобом Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі п/в відповідної категорії чим порушив п.2.1а ПДВ та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, на що слід зазначити наступне.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію України» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Отже, відповідно до зазначених положень актів законодавства є очевидним, що водій транспортного засобу зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, а також зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та страховий поліс.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач пред`явив посвідчення водія, проте у відповідача виникли сумніви, що зазначене посвідчення належить йому, у зв`язку з чим було складено постанову.

Оскільки позивач на вимогу відповідача пред`явив посвідчення водія, тому не міг скоїти адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначене відповідачем не спростовано.

Отже, всупереч ст. 251 КУпАП у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, інспектором патрульної поліції не досліджувались.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 126, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 494786 від 14.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції рядового Луценко В.П., якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового Луценко В.П., місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя