Справа № 160/12306/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врони О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання протиправним та нечинним рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області про:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року у задоволенні заяви Криворізької районної ради Дніпропетровської області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та нечинним рішення відмовлено.
21.01.2020 року представником відповідача надано до суду заперечення, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що рішення Криворізької районної ради Дніпропетровської області № 424-XVII/VII від 07 вересня 2018 року не є регуляторним актом, а тому прийнято у відповідності до норм діючого законодавства України.
28.01.2020 року на адресу суду від третьої особи Глеюватської сільської ради надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Рішення № 424-XVII/VII від 07 вересня 2018 року не є нормативно-правовим актом, стосується конкретних земельних ділянок, які перебувають у конкретної юридичної особи. Оскаржуване рішення вичерпало свою дію фактом його реалізації, а тому не створює для позивача жодних правовідносин.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Приватному акціонерному товариству «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у постійне користування надано:
У вказаному листі Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області просила розглянути питання щодо застосування нової оцінки земель та провести з 01.01.2019р. перерахунок вартості плати за землю за 1 кв.м. земельних ділянки, яка розташована за межами населених пунктів.
Відтак, позивач, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, зазначає, що рішення Криворізької районної ради Дніпропетровської області № 424-XVII/VII від 07 вересня 2018 року є протиправним з огляду на порушення процедури його прийняття і тому звернувся з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.
Діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР), який відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
За змістом пунктів 24, 35 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України, затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.
За приписами статті 1 Закону України «Про оцінку земель» (далі - Закон №1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до частини третьої статті 201 Земельного кодексу України, частини п`ятої статті 5, частини першої статті 13 Закону №1378-IV), нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.
Частиною першою статті 15 Закону №1378-IV встановлено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
За змістом частини першої статті 23 Закону №1378-IV визначено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
Згідно з частинами першої і другої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною дванадцятою статті 59 Закону №280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом №1160-IV.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 року №1160-IV, регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.
Оскільки, затверджена нормативно-грошова оцінка визначає базові розрахункові показники, які є обов`язковими для застосування у окремих відносинах між органами влади та суб`єктами господарської діяльності, вона може застосовуватися неодноразово і може застосовуватися невизначеного кола суб`єктів, суд дійшов висновку, що рішенням про затвердження нормативно-грошової оцінки земель є регуляторним актом, а відтак має бути прийнятий з додержанням вимог Закону №1160-IV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 17.12.2019 року у справі № 1940/1662/18.
Фактично, надаючи оцінку рішенню органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки землі, Верховний суд зазначив про те, що за своєю правовою природою такі рішення органів місцевого самоврядування є регуляторними актами і будь-яке звуження змісту цього рішення (індивідуалізація рішення) не змінює характер та правовий режим такого рішення.
Отже, доводи відповідача та третьої особи, що вказане рішення не є регуляторним актом є безпідставним.
Також, суд звертає увагу, що наявність зазначених земельних ділянок в користуванні одного суб`єкта господарювання та згадування про це в оспорюваному рішенні, не спростовує той факт, що нормативно-грошова оцінка зазначених земель буде розповсюджуватися на будь-яких осіб, які будуть ними користуватись, а тому суд зазначає, що вказане рішення не обмежено колом суб`єктів, на яких воно розповсюджується та буде використовуватися неодноразово протягом дії такого рішення.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1160-IV одним із принципів державної регуляторної політики є прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язків розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.
Відповідно до статті 5 Закону № 1160-IV забезпечення здійснення державної регуляторної політики, зокрема, включає: підготовку аналізу регуляторного впливу; оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю; відстеження результативності регуляторних актів; оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.
Громадяни, суб`єкти господарювання, їх об`єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб`єктів господарювання, мають право: подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю (стаття 6 Закону № 1160-IV).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону №1160-IV про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.
Згідно із частинами п`ятої - восьмої статті 9 Закону №1160-IV повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити: стислий виклад змісту проекту; поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції; інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п`ятою статті 13 цього Закону); інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань; інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями зауважень та пропозицій.
Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.
Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.
Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.
Згідно частини другої статті 13 цього Закону №1160-IV повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.
Отже, оприлюдненню підлягають як проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу, так і повідомлення про оприлюднення такого з метою одержання зауважень і пропозицій.
Зміст вищенаведених норм свідчить, що відповідачем не було виконано обов`язку оприлюднення повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій.
Частиною п`ятою статті 12 Закону №1160-IV передбачено, що регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а в разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.
Крім того, відповідно до статті 21 Закону України від 23.09.1997 №539/97-ВР «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» діяльність місцевих органів державної влади та органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження на умовах, визначених у договорах між цими органами і редакціями зазначених друкованих засобів масової інформації.
Таким чином, рішення відповідача, як регуляторний акт, підлягало обов`язковому оприлюдненню в друкованих засобах масової інформації.
Як встановлено судом, оскаржуване рішення № 424-XVII/VII від 07 вересня 2018 року в друкованих засобах масової інформації не опубліковувалося, незважаючи на те, що є порушенням вимог статті 12 Закону №1160-IV.
Таким чином, оскаржене рішення прийняте не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Згідно частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, суд вказує про те, що відповідачем порушено процедуру підготовки та подальшого оприлюднення регуляторного акта.
Щодо порушення процедури оприлюднення розпорядження про скликання сесії ради та проектів рішення ради, суд зазначає про таке.
Згідно до п. 1.2. статті 1 Регламенту Криворізької районної ради VII скликання (надалі - Регламент) порядок діяльності Ради, її органів, депутатів, посадових осіб та виконавчого апарату визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про запобігання корупції», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», іншими законодавчими актами та цим Регламентом.
У відповідності до п. 3.2. статті 3 даного Регламенту, відкритість та гласність роботи Ради, її президії, постійних комісій може реалізовуватися шляхом публікації звіту пленарних засідань Ради, публікації її рішень в газеті та на офіційному сайті Ради та у інший визначений Радою спосіб.
Згідно з приписами пункту 15.5 статті 15 Регламенту, розпорядження про скликання сесії Ради доводиться до відома депутатів Ради і населення не пізніше як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніше як за день до сесії, із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається винести на розгляд Ради.
У газеті «Сільське Криворіжжя» повідомлення, щодо розпорядження голови Криворізької районної ради від 20 серпня" 2018 року №Р-101/0/3-18 «Про скликання XVII сесії районної ради VII скликання» відсутнє.
Сайту, який зазначений у Регламенті, як офіційний веб-сайт Ради - не існує. Окрім того, на офіційному веб-порталі Верховної Ради України у обліковій картці Криворізького району Дніпропетровської області, адреса сайту Криворізької районної ради значиться як - www.kriv-rn.gov.ua .
Отже, Криворізька районна рада Дніпропетровської області недотрималась процедури щодо оприлюднення розпорядження про скликання сесії Ради, в порушення вимог Регламенту не розмістила інформацію про скликання сесії ні в газеті «Сільське Криворіжжя», ні на офіційному веб-сайті Ради.
Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Відповідно до проекту рішення про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, Глеюватська сільська рада звернулася з відповідним клопотанням №4/213-662 від 13 липня 2018 року.
Таким чином, Криворізька районна рада Дніпропетровської області порушила вимоги Регламенту Криворізької районної ради VII скликання та Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не оприлюднила проект вищенаведеного рішення до дати його розгляду з метою прийняття, як того вимагає Закон.
Стосовно твердження представника третьої особи про порушення позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Відповідно, чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.
Тому, факт порушення прав, свобод чи інтересів, у разі дії чинного нормативно-правового акту, може мати триваючий характер. Оскільки чинний нормативно-правовий акт може обумовлювати триваюче порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів, то, відповідно, строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) нормативно-правового акту.
З урахуванням вищезазначеного за умови перебування особи (позивача) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду, строк звернення до адміністративного суду з позовом не може обмежуватися шістьма місяцями. У разі оскарження нормативно-правового акту строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 13.03.2019 року у справі №712/8985/17.
Судом встановлено, що позовна заява містить посилання про відсутність порушення строку звернення до суду з підстав, встановлених судом, а саме у зв`язку з триваючим порушенням прав позивача, спричиненим рішенням Криворізької районної ради Дніпропетровської області № 424-XVII/VII від 07 вересня 2018 року.
Оскільки, рішення Криворізької районної ради Дніпропетровської області № 424-XVII/VII від 07 вересня 2018 року є нормативно-правовим актом в розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та було чинним протягом 2019 року, суд приходить до висновку, що звертаючись з позовною заявою 06.12.2019 року, позивачем не пропущено строк звернення до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1921 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона