Справа № 160/1510/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

160/1510/20

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

12 лютого 2020 року Справа № 160/1510/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Управління Державної казначейської служби України у м.Кам’янському Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Управління Державної казначейської служби України у м.Кам’янському Дніпропетровської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) начальника Управління Державної казначейської служби України у м.Кам'янському С.Губи щодо неприйняття рішення про стягнення коштів державного бюджету на підставі виконавчого документа - Постанови №ДН149/245/АВ/МГ-ФС/182 протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству;

- зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м.Кам'янському прийняти рішення про стягнення коштів державного бюджету на підставі виконавчого документа - Постанови №ДН149/245/АВ/МГ-ФС/182.

Відповідно до пунктів 3, 5 та 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-IX від 14.11.2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у розмірі 2102,00 грн.

За приписами ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2102,00 грн.

Отже, звертаючись до суду з немайновими вимогами, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області повинно було сплатити судовий збір в сумі 2102,00 грн., але до позовної заяви додано копію платіжного доручення №795 від 21.10.2019 року про сплату судового збору лише в розмірі 1921,00 грн., тому позивачу необхідно доплатити судовий збір у сумі 181,00 грн.

Також, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб’єкту владних повноважень право на пред’явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач оскаржує дії та рішення відповідача щодо неприйняття до виконання Постанови №ДН149/245/АВ/МГ-ФС/182 про стягнення коштів з державного бюджету, яке викладено у листі, та отримано Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 08.07.2019 року.

Отже, звертаючись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даним позовом 07.02.2020 року, судом встановлено, що позивачем пропущено встановлений ч.2 ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов’язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

07.02.2020 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області подано до суду заяву, в якій позивач просить поновити йому строк на подання позовної заяви, враховуючи, що він вже звертався до адміністративного суду із аналогічним позовом та 17.09.2019 року отримав ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року (суддя Маковська О.В.) про залишення позовної заяви без руху, з підстав ненадання до суду оригіналу документа про сплату судового збору. Ухвалою суду від 02.10.2019 року по справі №160/8732/19 позовну заяву було повернуто позивачу. 28.12.2019 року позивач повторно звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом та заявою про поновлення строку на подання позовної заяви. Ухвалою суду від 13.01.2020 року (суддя Царікова О.В.) у справі №160/166/20 було повернуто позовну заяву позивачу, у зв'язку із відсутністю підтвердження повноважень на представництво в суді інтересів Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. На підставі викладеного, позивач просить суд поновити йому строк на подачу позовної заяви до суду.

Частинами 1, 3 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі “Устименко проти України” констатував, що якщо ординарний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, то таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР “Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції”, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, останній виходить з наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожні справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 4) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб; 5) недотримання строків було зумовлено діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції (несвоєчасне вручення судового рішення або не вручення судового рішення тощо); 6) відновлення строку необхідно для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути такі обставини, які об'єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтвердженні належними доказами.

Позивач у заяві зазначає, що ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року про повернення позовної заяви він отримав 30.01.2020 року, проте судом встановлено, що в обгрунтування поданої заяви про поновлення строку звернення до суду позивач жодних письмових доказів щодо звернення лише 07.02.2020 року до суду не надає. Також матеріали, подані до позову, не містять письмових доказів оскарження ухвали суду від 13.01.2020 року по справі №160/166/20 щодо повернення позивачу позовної заяви, якщо Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області дійсно вважало її такою, що прийнятя з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Суд вважає, що будь-які об`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості з 31.01.2020 року по 06.02.2020 року звернутися до суду, тобто, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що дії відповідача порушували його права та законні інтереси.

Інших обгрунтованих підстав щодо пропущення строку звернення до суду позивач у заяві не наводить.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи, що позивачем хоча і подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд вважає причини зазначені у заяві неповажними та такими, що суперечать матеріалам справи та приписам ч.2 ст.122 КАС України, тому суд не знаходить підстав для задоволення такої заяви.

Отже, позивач звернувся до суду з даним позовом після строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, тому суд вважає за необхідне позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, з викладенням інших підстав пропуску строку, якщо такі існують, а також відповідні письмові докази, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з 31.01.2020 року.

Частиною 1 ст.169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України, тому згідно із частиною 1 ст.169 цього Кодексу, вона підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення вказаних недоліків.

Згідно із ч.2 ст.169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Позивачу необхідно доплатити суму судового збору в розмірі 181,00 грн. за позов, який містить вимоги немайнового характеру, за наступними платiжними реквiзитами для перерахування судового збору в гривнях:

отримувач коштів: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989253;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

код класифікації доходів бюджету: 22030101;

призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків – фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

За таких обставин, суд вважає за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.3 ст.169 КАС, у разі якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.171 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120-123, 160, 161, 169, 171, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Управління Державної казначейської служби України у м.Кам’янському Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання:

- документу про доплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за позов, який містить вимоги немайнового характеру у розмірі 181,00 грн.;

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз'яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.293 КАС України, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених ст.294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст.294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя

Д.В. Сидоренко