Справа № 1.380.2019.005358
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.005358
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючий-суддя Кедик М.В.,
секретар судового засідання Курпіта П.І.,
за участю:
представник позивача не прибув,
представник відповідача не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення, картки відмови, -
в с т а н о в и в :
Рішенням від 15.01.2020 позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС від 26.09.2019 № UА 209000/2019/000436/2 про коригування митної вартості; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209190/2019/01099; стягнено з Львівської митниці ДФС (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1536,80 грн судових витрат.

22.01.2020 представник позивача подав заяву, у якій просить стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Заява мотивована тим, що 08.10.2019 між ОСОБА_1 та адвокатом Подоляком Б.Р. укладений договір про надання правової допомоги. Вартість правової допомоги, яка надається ОСОБА_1 у справі за його позовом про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, становить 8000 грн, які підлягають сплаті адвокату готівкою або на банківський рахунок. Відповідно до опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Подоляком Б.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, становить 8000 грн.

Представник позивача подав заяву від 30.01.2020, у якій просить розгляд заяви про вирішення питання судових витрат проводити за відсутності позивача та представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно з частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин суд вважає, що заяву можливо розглядати за відсутності сторін у справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 77, 194 КАС України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Частиною першою статті 247 КАС України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 КАС України, відповідно до пункту 3 частини першої якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною другою статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Частиною 2 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд встановив, що 08.10.2019 між ОСОБА_2 (адвокат) та Площинським Олегом Івановичем (клієнт) укладений договір про надання правової допомоги (далі договір).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг, а також порядок оплати наданої правової допомоги за даним договором встановлюється Додатком до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.1.1 додатку до договору про надання правової допомоги від 08.10.2019, вартість послуг за цим договором становить 8000,00 грн, які сплачуються адвокату у гривнях готівкою або на банківський рахунок адвоката.

Відповідно до опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Подоляком Б.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання неправомірним рішенням (станом на 15.01.2020):

- ознайомлення з матеріалами справи, надання юридичної консультації, аналіз правових позиції суду касаційної інстанції в аналогічних справах, складення адвокатського запиту, заяви про долучення доказів, складення та оформлення позовної заяви кількість затраченого часу 7 год., вартість 7000 грн;

- участь в судових засіданнях 27.11.2019, 11.12.2019 кількість затраченого часу 2 год., вартість 1000 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що всупереч ст. 134 КАСУ представником позивача до суду не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Суд звертає увагу, що за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового судового рішення по справі № 1.380.2019.005358, оскільки документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) до суду подано не було.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 241, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кедик М.В.