Справа № 640/22290/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Київ № 640/22290/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.05.2019 №0-2659.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що розрахунок, належного до сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішення, здійснено без врахування пільги, передбаченої п. «б» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, а саме: у розмірі 120 кв. метрів для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості. Крім того, позивачем наголошено, що ст. 5 рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.07.2017 №96, яким затверджено ставки місцевих податків, визначено, що ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості у розмірі 1%, а для допоміжних (нежитлових) приміщень в розмірі 0,2%. Відтак, відповідачем безпідставно застосовано 1% ставки для всієї площі будинку, замість застосування ставки у розмірі 0,2% щодо нежитлової площі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2019 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

06.12.2019 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки згідно з інформаційно-телекомунікаційними системами контролюючих органів, а також відповідно до рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.07.2017 №96, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік внесена ГУ ДФС у Київській області у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного 2018 року, за 1 кв. метр бази оподаткування, а саме: 37,23 грн. Також, за твердженням представника відповідача, відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, зокрема, до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту, що і має місце у межах спірних правовідносин (загальна площа будинку 731,4 кв. метра).

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05.11.2019, ОСОБА_1 є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа: 731,4 кв. метрів, житлова площа: 182,5 кв. метрів.

На підставі викладеного Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 27.05.2019 №0-2659, яким ОСОБА_1 повідомлено про визначення останній суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2018 рік у розмірі 52 230,02 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У силу пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено положеннями ст. 266 Податкового кодексу України.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України).

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Приписами п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України визначено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, згідно з пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України).

З огляду на викладене вбачається, що пільга зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у силу пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, полягає у зменшенні бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, зокрема, на 120 кв. метрів для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості. Разом з тим, вказана пільга не підлягає застосуванню у разі коли площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту, тобто перевищує 600 кв. метра (120 кв. метра х5).

У відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, зокрема інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05.11.2019, ОСОБА_1 є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа: 731,4 кв. метрів, житлова площа: 182,5 кв. метрів.

Відтак, враховуючи загальну площу об`єкта (731,4 кв. метрів), пільга зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначена пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, у межах спірних правовідносин застосуванню не підлягає, згідно з пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України.

У той же час, відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Статтею 10 Податкового кодексу України встановлено перелік місцевих податків, який включає податок на майно (пп. 10.1.1).

Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з Податковим кодексом України, є місцевим податком.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України встановлює тільки перелік дозволених до впровадження місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв, - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу, Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків, у тому числі і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

У силу п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.07.2017 №96 «Про затвердження Положень та ставок місцевих податків на території Петропавлісько-Борщагівської сільської ради на 2018 рік» затверджено, зокрема, Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінних від земельної ділянки на території Петропавлісько-Борщагівської сільської ради (надалі - Положення).

Підпунктом 5.1 п. 5 вказаного Положення визначено, що ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування: для будівель, віднесених до житлової нерухомості, у розмірі 1%; для допоміжних (нежитлових) приміщень у розмірі 0,2%.

Суд також звертає увагу, що п. 4 Положення, яким визначено пільги зі сплати податку, містить у собі положення, аналогічні тим, що викладено вище та містяться у приписах Податкового кодексу України.

Водночас, слід зазначити, що у контролюючим органом у відзиві наголошено на тому, що ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік внесена ГУ ДФС у Київській області у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного 2018 року, за 1 кв. метр бази оподаткування, а саме: 37,23 грн., що також підтверджується доданим до відзиву розрахунком.

Таким чином, контролюючим органом під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не враховано розміру ставки податку, визначеного 5.1 п. 5 Положення, а саме: в частині розмежування ставок податку окремо для будівель, віднесених до житлової нерухомості, у розмірі 1% та окремо для допоміжних (нежитлових) приміщень у розмірі 0,2%, з урахуванням інформації про розмір об`єкта оподаткування, загальна площа якого становить 731,4 кв. метрів, а житлова площа - 182,5 кв. метрів, яка вказана у даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з чого контролюючий орган і мав виходити у межах спірних правовідносин.

На підставі викладеного, суд вказує, що відповідачем, у супереч пп. 5.1 п. 5 Положення, здійснено невірний розрахунок належного до сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі чого податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.05.2019 №0-2659 є протиправним та підлягає скасуванню.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції про сплату від 14.11.2019 №2158, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає присудженню на користь останньої у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.05.2019 №0-2659.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. (семисот шістдесяти восьми грн. 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок