Справа № 520/11182/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду

06 лютого 2020 р. Справа № 520/11182/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання - Остропільця Є.Є.,

за участю:

представника позивача - Головінової Р.В.,

представника третьої особи - Щербак Н.Б.,

розглянувши в підготовчому засіданні клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, )

третя особа: Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" (вул. Різдвяна, буд. 29,м. Харків,61052, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- відстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оплату судового збору до моменту вирішення рішення по справі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи машиністом електропоїзда метрополітену на КП «Харківський метрополітен» з 17.01.2003 по 11.06.2008 згідно абз. 10 ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи машиністом електропоїзда метрополітену на КП «Харківський метрополітен» з 17.01.2003 по 11.06.2008 згідно абз. 10 ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.07.2019 року.

- допустити до негайного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду в даній справі.

Ухвалою суду від 25.10.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 06.11.2019 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство "Харківський метрополітен". Ухвалою суду від 24.12.2019 р. розгляд справи призначено у загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 06.02.2020 р. закрито підготовче провадження у справі.

22.11.2019 р. від представника третьої особи надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування представник зазначив, що 14.11.2017 р. відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії та зарахуванні до його пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду з 17.01.2003 р. по 11.06.2008 р. Вказане рішення не було оскаржене позивачем. У липні 2019 року позивач знов звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, та відповідачем відмовлено в перерахунку. Оскільки позов було подано лише 23.10.2019 р., на думку третьої особи, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовом щодо не зарахування до стажу період роботи машиністом електропоїзда з 17.01.2003 р. по 11.06.2008 р.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти залишення позову без розгляду. В своїх письмових поясненнях щодо строку звернення до суду від 23.01.2020 р. зазначила, що у заяві позивача до пенсійного фонду від 01.07.2019 р. питання здійснення перерахунку з 2017 року позивачем не піднімалося, він прохав здійснити перерахунок на підставі його заяви і повідомити його про результати. Перерахунок пенсії на підставі заяви позивача від 01.07.2019 відповідач не здійснив. Отже про відсутність можливості усунути протиправну бездіяльність відповідача без звернення до суду позивач дізнався з листа від 08.07.2019. Таким чином, на думку позивача та його представника, строк позовної давності, встановлений ч.2 ст. 122 КАС України, позивачем не пропущено.

Відповідач у судове засідання не прибув, 06.02.2020 р. надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Положенням п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України: позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 3, 4 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено: якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду 23.10.2019 р. з позовом у зв`язку з тим, що пенсійний орган при зверненні 01.07.2019 р. не зарахував до стажу періоду роботи машиністом електропоїзда метрополітену на КП «Харківський метрополітен» з 17.01.2003 по 11.06.2008 згідно абз.10 ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки рішенням від 14.11.2017 р. позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Ненарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт ненарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.

З зазначеного слідує, що у разі порушення органом ПФУ законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати передбачене ч.2 ст.46 Закону №1058-IV право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

Крім того, на відсутність обмежень щодо строків та сум виплат пенсій за зобов`язаннями органу Пенсійного фонду, що виникли внаслідок його вини (допущеної помилки) при призначенні (перерахунку) пенсії, опосередковано вказує стаття 50 «Утримання надміру виплачених сум пенсій. Відрахування з пенсій» Закону №1058-IV.

Застосування положень цієї статті у поєднанні з принципом взаємної відповідальності сторін (держави в особі уповноважених нею органів влади та громадян-пенсіонерів) пенсійних правовідносин, збалансованості юридичної відповідності приватних та публічних суб`єктів, дає підстави стверджувати, що виплаті державою пенсіонеру підлягають усі суми пенсій, що не були йому своєчасно виплачені, правильно призначені внаслідок вини територіальних органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб. При цьому, розмір відрахування з коштів Пенсійного фонду має обчислюватись з суми, що належить Пенсійному фонду до виплати, тобто за увесь період заборгованості незалежно від строку виявлення порушення й звернення пенсіонера про відновлення порушеного права на пенсію у належному розмірі. (Ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 р. по справі №510/1286/16-а).

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі №1140/3136/18.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні судом встановлено, що позивач в даній справі не просить скасувати рішення відповідача від 14.11.2017 р., а оскаржує дії щодо розгляду заяви від 01.07.2019 р. Отже, посилання третьої особи на те, що відповідачем було прийнято рішення ще у 2017 році та позивач просить зарахувати стаж за період з 17.01.2003 р. по 11.06.2008 р., суд вважає не обґрунтованими.

У зв`язку з тим, що позивач звертається до суду з позовом з метою реалізації права на соціальний захист, а саме перерахунок пенсії та зарахування стажу роботи при розрахунку такої пенсії, суд вважає, що не підлягають застосуванню норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України щодо шестимісячного строку звернення до суду, а відтак, позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 122, 240, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Комунального підприємства "Харківський метрополітен" про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 11 лютого 2020 року.

Суддя Мінаєва К.В.