Справа № 520/13093/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р. № 520/13093/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа Управління Держаної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області в частині відмови ОСОБА_1 у зверненні до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області із поданням про повернення ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) помилково сплачених 4612,50 грн. (чотири тисячі шістсот дванадцять гривень 50 копійок) при укладенні договору купівлі-продажу від 19.09.2019 на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) звернутись із поданням до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області (вул. Алчевських, 44, корп. А м. Харків. 61002, ) про повернення ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) помилково сплачених 4612,50 грн. (чотири тисячі шістсот дванадцять гривень 50 копійок) при укладенні договору купівлі-продажу від 19.09.2019 на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове пенсійне страхування, у зв`язку з чим позивачем подано до відповідача заяву про повернення помилково сплачених коштів. Однак, відповідачем листом відмовлено в задоволенні зазначеної заяви. Така відмова, на думку позивача, є протиправною та необґрунтованою, оскільки, громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу. Враховуючи викладене, вважає, що сплачена ним сума збору підлягає поверненню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, відповідачу - відповідь на відзив, а третій особі - письмові пояснення.

Копії ухвал про відкриття спрощеного провадження надіслані та вручені сторонам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

16.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що обов`язок щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 4612,50 грн. для позивача встановив нотаріус, при посвідченні договору, а не орган Пенсійного фонду. Крім того, відповідно до Положення «Про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (зі змінами), органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше, а у зв`язку з тим, що в Україні відсутній механізм повернення помилково або надміру сплачених кошті, то спір про право на повернення таких коштів вирішується в судовому порядку.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Петриченко О.О., реєстраційний номер 7054, позивачем придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 461250,00 грн. (чотириста шістдесят одна тисяча двісті п`ятдесят грн. 00 коп.) (а.с. 14).

Право власності на придбану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2019 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 33293678, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9).

Також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що позивач володіє 1/3 квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування № 3-127 від 07.12.2013, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 3732896, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої донецької державної нотаріальної контори Гладій М.О. (а.с. 10).

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивачем сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 4612,50 грн. (1% її вартості), що підтверджується копією квитанції від 19.09.2019 № ПН191623С1, наявною у матеріалах справи (а.с. 8).

Вважаючи, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач 30.09.2019 звернувся з заявою до відповідача про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 4612,50 грн. (а.с. 11).

Листом від 06.11.2019 № 5613/Х-14 Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу у поверненні коштів, у зв`язку з відсутністю повноважень щодо визначення осіб, які придбавають нерухоме майно вперше, а отже, підстави для складення подання на повернення сплаченого збору можливе за наявності позитивного судового рішення (а.с. 12-13).

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України (абзац 2 пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР).

Пунктом 8 статті 2 вказаного Закону встановлено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 15-3 цього Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У позовній заяві позивач стверджує, що ним придбано житло вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 19.09.2019 інша нерухомість ним не придбавалась.

У суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів вказані твердження позивача, так як останні відповідають інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача.

Так, станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

За змістом положень п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону №400/97-ВР критерієм звільнення особи від сплати збору є саме придбання житла, а не його набуття у інший спосіб (дар, спадкування, приватизація та ін.).

З цього приводу суд зазначає, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Законом №400/97-ВР передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону №400/97-ВР є вартість нерухомого майна, зазначена у договорі купівлі-продажу.

Таким чином, законодавець ототожнює поняття "придбання" та "купівля-продаж", оскільки збір сплачується лише з придбаного майна (набутого лише шляхом укладення договору купівлі-продажу).

Тому, виходячи з наведеного, набуття права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про права на спадщину чи за результатами приватизації житла, в т.ч. безоплатної приватизації житлового фонду на підставі розпорядження органу приватизації, - не охоплюється поняттям "придбання".

Крім того, суд зазначає, що в ст. 1 Закону №400/97-ВР використано словосполучення "придбавають майно вперше" для означення пільги зі сплати збору.

"Придбання майна" не є юридично визначеним терміном, проте його використання у законодавстві на відміну від більш широкого поняття "набуття майна", означає не будь-який спосіб набуття майна, а конкретний - купівля-продаж, тоді як набуття майна внаслідок приватизації, спадкування, дарування та ін. поняттям "придбання майна" не охоплюється.

Вказаний висновок суд робить, зокрема, з огляду на використання вказаних двох понять у ст. 128, 129 Цивільного кодексу УРСР (чинному станом на час прийняття Закону України "Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), ст. 328 Цивільного кодексу України.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що саме: Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зобов`язано довести, що позивач придбав житло згідно договору купівлі - продажу від 19.09.2019 не вперше.

Проте, всупереч вимогам статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано суду жодного доказу, який свідчив би про наявність у позивача зареєстрованого права власності.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість відмови відповідача у поверненні ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 розділу І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі по тексту - Порядок №787), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Згідно абзацу 2 зазначеного пункту Порядку №787 подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 розділу І Порядку №787, зокрема, заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Згідно з пунктом 12 розділу І Порядку №787 органи Казначейства здійснюють процедури із забезпечення виконання документів, зазначених у пунктах 5 - 8 цього розділу, в такому порядку: 1) за наявності поточних надходжень на відповідних рахунках за надходженнями орган Казначейства протягом п`яти робочих днів з дня отримання подання (заяви та подання) перераховує кошти на рахунок одержувача одноразово на загальну суму або частковими сумами; 2) у разі недостатності або відсутності поточних надходжень на відповідних рахунках за надходженнями для здійснення повернення відповідний орган Казначейства не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня отримання подання (заяви та подання) надсилає звернення для підкріплення коштами цих рахунків: за платежами, що належать державному бюджету, - до Казначейства України; за платежами, що належать місцевим бюджетам, - до відповідних місцевих фінансових органів; за частиною платежу, що перерахована до відповідного фонду загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, - до відповідного територіального органу цього фонду.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що законодавством встановлено чітку процедуру повернення помилково зарахованого до бюджету збору, яка передбачає звернення органу, що контролює справляння надходжень бюджету, до органу казначейської служби з відповідним поданням.

Доказів звернення Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області з відповідним поданням за місцем зарахування платежу до бюджету, тобто до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правильно обрано захист свого порушеного права та про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_2 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 19.09.2019 у розмірі 4612,50 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 19.09.2019 № ПН191623С1.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 243, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, код ЄДРПОУ - 14099344), третя особа Управління Держаної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області (вул. Алчевських, 44, корп. А, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 37999675) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області в частині відмови ОСОБА_1 у зверненні до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області із поданням про повернення ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) помилково сплачених 4612,50 грн. (чотири тисячі шістсот дванадцять гривень 50 копійок) при укладенні договору купівлі-продажу від 19.09.2019 на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) звернутись із поданням до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області (вул. Алчевських, 44, корп. А м. Харків. 61002, ) про повернення ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) помилково сплачених 4612,50 грн. (чотири тисячі шістсот дванадцять гривень 50 копійок) при укладенні договору купівлі-продажу від 19.09.2019 на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин