Справа № 640/10840/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н. М., розглянувши в письмовому порядку заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінеф» до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінеф» звернулось до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Окружного адміністративного суду від 28.01.2020, ухваленим в письмовому порядку, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії щодо здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53935150 щодо стягнення виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 12.05.2014 № 43070013;

- зобов`язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження № 53935150 та зняти арешт з майна, який було накладено в межах вказаного виконавчого провадження.

Через канцелярію до суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 71063,86 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн вирішене судом у рішенні від 28.01.2020.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 69 142,86 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 3- 5 ст. 134 КАС України Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження складу та розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10.06.2019 (Договір) та акт виконаних робіт від 31.01.2020, який містить зміст виконаних робіт.

Жодного документу, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, матеріали справи не містять.

З огляду на вищенаведене, позивачем не доведено реальність понесення судових витрат на правничу допомогу, натомість, такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Суд критично ставиться до посилань на умови Договору, відповідно до якого гонорар адвоката сплачується протягом десяти робочих днів після дня набрання законної сили судовим рішенням у справі (п. 3.1.2 Договору), оскільки істотним для вирішення питання про розподіл судових витрат є встановлення передбачених КАС України умов, серед яких факт здійснення таких витрат, що підтверджується відповідним платіжним документом.

Оскільки за відсутності таких доказів суд позбавлений можливості об`єктивно встановити понесені позивачем витрати, як і витрати, що мають бути понесені за договором, який не є виконаним на дату ухвалення додаткового рішення, зважаючи на недотримання позивачем вимог КАС України щодо доведення понесених витрат, суд не убачає підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 252, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви про розподіл судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінеф» відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінеф» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 18-б, офіс 4, ).

Відповідач: Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ).

Додаткове судове рішення, згідно з частиною 5 статті 252 КАС України може бути оскаржене. Строк на оскарження додаткового судового рішення, за змістом частини 1 статті 295 КАС України, становить тридцять днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М. Шевченко