Справа № 120/3422/19-а
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №120/3422/19-а
Провадження № 2-а/127/540/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Кащука Дмитра Леонідовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1599376 від 08 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Кащука Д.Л. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1599376 від 08 жовтня 2019 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року позивачу ОСОБА_1 був наданий термін для усунення недоліків, оскільки його позов подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, недоліки були ним усунуті у наданий судом строк.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 20 грудня 2019 роуку

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 січня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 21 січня 2020 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 08 жовтня 2019 року поліцейським 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Кащуком Д.Л. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1599376. Відповідно до зазначеної постанови він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як зазначено в постанові, він здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України. За вказане правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень. Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 08 жовтня 2019 року об 11.38 год. він здійснив зупинку на вулиці В. Порика, але не на перехресті, як зазначено в оскаржуваній постанові, а на достатній відстані від перехрестя, у місці, де він зупинився, жодних забороняючих знаків не було. Після того, як він повернув з проспекту Юності у м. Вінниці направо на вул. Порика і проїхавши деякий час, він припаркувався у спеціальному кармані (справа від проїзної частини). Припаркувався до знаку «Зупинка заборонена», йому необхідно було піти до аптеки та купити ліки. Після того, як він повернувся, то його чекав поліцейський, який заявив, що він порушив правила зупинки. На що він відповів, що він є інвалідом, на склі автомобіля у нього є спеціальний значок, а також він надав відповідачу необхідні документи, в тому числі пенсійне посвідчення з відміткою, що він є інвалідом другої групи. Постанова є незаконною, факти викладені в ній не відповідають дійсності, він на перехресті не зупинявся, свідків поліцейським не зазначено, доказів не наведено. Відповідачем були порушені норми ст.ст. 245, 268, 278, 279, 283, 284 КУпАП. Просить визнати дії відповідача ОСОБА_2 протиправними та скасувати вищезазначену постанову, а також закрити відносно нього провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги уточнив та просив оскаржувану постанову скасувати та застосувати до нього ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Кащука Д.Л. Липовська Н.Ю. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надала відзив на адміністративний позов, у якому зазначила, що доказом вини позивача у вчиненні вищезазначеного правопорушення є відеозапис з бодікамери інспектора поліції, який вона додала до матеріалів справи. Підстав у відповідача ОСОБА_2 для умисного спотворення обставин події не було, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, просила у задоволені позову відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 08 жовтня 2019 року поліцейським роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП Кащуком Д.Л. був виявлений автомобіль марки «ВАЗ 21043», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який здійснив стоянку транспортним засобом на перехресті, чим порушив вимоги п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІУ КУпАП, не здійснюється.

В той же час, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем були надані належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Так, в судовому засіданні був оглянутий відеозапис події, яка мала місце 08 жовтня 2019 року за участю сторін, із якого вбачається, що позивач порушив вимоги п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Суд вважає, що в діях позивача ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Однак, при вирішенні питання про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відповідачем не були прийняті до уваги в повному обсязі вимоги статті 280 КУпАП, згідно з якими орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності, не є адміністративним правопорушенням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , що він є пенсіонером, інвалідом 2-ї групи, отримує невелику пенсію, являється особою похилого віку, суд вважає за доцільне звільнити останнього від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Кащука Дмитра Леонідовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1599376 від 08 жовтня 2019 року задоволити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1599376 від 08 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: