Справа № 640/4144/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Київ № 640/4144/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства освіти і науки України

Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України

Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 16.05.2018 (протокол № 3) в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно- економічного університету про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства освіти і науки України від 16.05.2018 № 480 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 16 травня 2018 року» в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента та відмови у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

- визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу Міністерства освіти і науки України від 23.10.2018 № 1146 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 23 жовтня 2018 року», яким утворено апеляційну комісію для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії МОН від 16 травня 2018 року в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету про присвоєння йому вченого звання доцента у складі згідно з додатком 6.

- визнати протиправним та скасувати висновок членів Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, включених до складу апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 18.12.2018 № 1411 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 18 грудня 2018 року» в частині затвердження рішення апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 , залишення в силі рішення Атестаційної колегії МОН від 16 травня 2018 року в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента, та відмови у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

- зобов`язати Атестаційну колегію Міністерства освіти і науки України та Міністерство освіти і науки України затвердити рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України видати атестат доцента ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає те, що відповідач неправомірно вважає, що публікації позивача, включені до наукометричної бази Scopus, опубліковані у неперіодичних виданнях та як наслідок протиправно скасовано рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння позивачу вченого звання доцента та відмовлено у видачі атестата доцента.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 15.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/4144/19, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну та наявні у нього докази, що стосуються спору.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що проти позовних вимог заперечує, а також, що згідно з пунктами 12.4 і 12.5 ДСТУ 3017:95 тези доповідей (повідомлень) наукової конференції (з`їзду, симпозіуму) та матеріали конференцій віднесені до неперіодичних видань, у зв`язку з чим позивачу і будо скасовано рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння вченого звання доцента та відмовлено у видачі атестата доцента.

Позивач в свою чергу подав до суду відповідь на відзив та заперечення, в яких вказує, що дія ДСТУ 3017:95 на спірні правовідносини не поширюється, оскільки він набрав чинності лише з 1 липня 2016 року, а матеріали конференції позивача вийшли з друку у 2012 та 2013 роках.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

30.11.2017 року рішенням вченої ради Київського національного торговельно- економічного університету, протокол № 4, присвоєно вчене звання доцента ОСОБА_1 .

16.05.2018 року рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, протокол № 3, скасовано рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

16.05.2018 пунктом 2 наказу МОН № 480 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 16 травня 2018 року» скасовано рішення вченої ради КНТЕУ від 30.11.2017, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента та відмовлено у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

27.06.2018 позивачем було подано до МОН апеляцію на рішення Атестаційної колегії МОН від 16.05.2018, протокол № 3, в частині скасування рішенням вченої ради КНТЕУ.

23.10.2018 пунктом 7 наказу МОН № 1146 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 23 жовтня 2018 року» утворено апеляційну комісію для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії МОН від 16.05.2018 в частині скасування рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння йому вченого звання доцента.

Відповідно до висновку членів Атестаційної колегії МОН, включених до складу апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 , рішення Атестаційної колегії МОН від 16.05.2018 в частині скасування рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента є правомірним та скасуванню не підлягає.

18.12.2018 пунктом 1 наказу МОН № 1411 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 18 грудня 2018 року» затверджено рішення апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 , залишивши в силі рішення Атестаційної колегії МОН від 16.05.2018 в частині скасування рішення вченої ради КНТЕУ від ЗОЛ 1.2017, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента, та відмовити у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

Вважаючи дії та рішення відповідачів у частині скасування рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння вченого звання доцента та відмови у видачі атестата доцента протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 120 Конституції України передбачено, що організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України та частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України.

Аналогічні положення передбачено у пункті 2 Положення про МОН.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Аналогічні положення передбачено у пункті 8 Положення про МОН.

Частиною шостою статті 14 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що типове положення про колегію міністерства затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Типового положення про колегію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади і місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003 № 1569, у своїй роботі колегія міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, місцевої держадміністрації керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, а також дорученнями Прем`єр- міністра України, міністра, керівника центрального органу виконавчої влади, розпорядженнями голови місцевої держадміністрації.

Відповідно до пункту 2 Положення про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.2011 № 1059, зареєстрованого в Мін`юсті 10.10.2011 за № 1169/19907, атестаційна колегія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, МОНмолодьспорту, а також цим Положенням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 р. № 656 встановлено Порядок затвердження рішень про присвоєння вчених звань.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 656 вчені звання професора та доцента присвоюються особам, які професійно провадять науково-педагогічну або творчу мистецьку діяльність, а старшого дослідника - особам, які професійно провадять наукову або науково-технічну діяльність.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 656 вчені звання присвоюють вчені ради.

Рішення вчених рад затверджує атестаційна колегія МОН.

Головою атестаційної колегії МОН є Міністр освіти і науки, який затверджує склад атестаційної колегії в установленому законодавством порядку. Положення про атестаційну колегію МОН затверджується МОН.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 656 вчена рада закладу вищої освіти, якому в установленому порядку надано статус дослідницького, приймає остаточне рішення щодо присвоєння вченого звання, яке надсилається протягом двох тижнів МОН для затвердження (без розгляду атестаційної справи кандидата на присвоєння вченого звання (далі - атестаційна справа) на засіданні атестаційної колегії МОН) відповідно до цього Порядку.

Згідно з Постановою КМУ №656 визначено, що вчене звання доцента присвоюється:

працівникам закладів вищої освіти:

які мають:

- науковий ступінь;

- період роботи на посадах науково-педагогічних та/або наукових працівників, визначений МОН;

- сертифікат відповідно до Загальноєвропейської рекомендації з мовної освіти (на рівні не нижче В2) або кваліфікаційні документи, пов`язані з використанням іноземної мови (крім осіб з інвалідністю I групи);

- документи, які підтверджують міжнародний досвід кандидата на отримання звання (крім осіб з інвалідністю I групи);

які опублікували наукові праці у виданнях, що включені до міжнародних наукометричних баз, рекомендованих МОН, у кількості, визначеній МОН;

З системного аналізу змісту вказаних норм вбачається, що МОН України, яке затверджує порядок утворення, функціонування та діяльності експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій визначається положенням про експертну раду, здійснює контроль за науковим рівнем дисертацій за участю таких експертних рад, у тому числі через дорадчий орган МОН України - атестаційну колегію, яка утворена з метою виконання повноважень щодо підготовки та атестації наукових і науково-педагогічних кадрів вищої кваліфікації.

При цьому, атестаційна колегія, як дорадчий орган при МОН України, не наділена самостійним правом відступити від висновку, у тому числі позитивного, експертної ради з питань проведення експертизи дисертаційних робіт міністерства шляхом прийняття на власний розсуд остаточного рішення, у тому числі про відмову у видачі диплома про науковий ступінь.

Так, атестаційна колегія, беручи відповідно до покладених на неї завдань участь у прийнятті рішень стосовно розгляду дисертацій, наділена повноваженнями, у разі якщо дисертації розглянуті експертною радою з порушенням встановленої процедури або щодо яких до МОН України надійшла додаткова інформація, яка не була врахована експертною радою, повернути дисертацію до експертної ради для повторного розгляду або надсилання на додатковий розгляд до однієї зі спеціалізованих вчених рад або провідним ученим, фахівцям з відповідного наукового напряму.

Тобто, причиною для можливої незгоди атестаційної колегії МОН України із висновком, у тому числі позитивним, експертної ради з питань проведення експертизи дисертаційних робіт міністерства можуть бути лише дві обставини: 1) виявлення порушень процедури розгляду дисертації зі сторони експертної ради міністерства; 2) надходження додаткової інформації, яка не була врахована експертною радою при розгляді дисертації.

В цьому контексті важливо зазначити, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Отже, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

При тому, рішення суб`єкта владних повноважень повинно відповідати як вимогам законності, так і бути прийнятим у точній відповідності до встановленої законом процедури.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 Постанови №656 від 19.08.2015 року строк розгляду атестаційних справ у МОН не перевищує трьох місяців.

Як встановлено судом, 30.11.2017 року рішенням вченої ради Київського національного торговельно- економічного університету, протокол № 4, присвоєно вчене звання доцента ОСОБА_1 , однак 16.05.2018 року рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, протокол № 3, скасовано рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

При цьому, з матеріалів справи видно, що розгляд у МОН України атестаційної справи здобувача наукового ступеня доцента тривав понад встановленого строку визначеного законодавством що є порушенням вимог Порядку.

Водночас, відповідачем всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження наявності особливих обставин, які потребують більш тривалого строку для проведення та прийняття МОН України відповідного рішення щодо продовження такого строку розгляду.

При цьому, суд зауважує, що дотримання строку розгляду атестаційної справи є однією з умов для реалізації права на освіту, а саме - здобуття наукового ступеня доцента у спірних відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, зокрема, запобігає зловживанням (затягуванням прийняття остаточного рішення), сприяє юридичній визначеності у таких відносинах (очікуванням заявника розгляду порушеного ним питання у встановлені строки). Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у подібних відносинах, що не відповідає принципу верховенства права, який закріплений у статті 8 Конституції України.

Крім того, чіткою і однозначною є практика Європейського суду з прав людини щодо вирішення колізій у законодавстві.

Так, у справах «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010, та «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine), заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011, Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону» і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Водночас слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, відповідачем не доведена, а позивачем спростовано, правомірність рішення відповідачів у частині скасування рішення вченої ради КНТЕУ про присвоєння вченого звання доцента та відмови у видачі атестата доцента протиправними.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства освіти і науки України(01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10), Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10), Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10), про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 16.05.2018 (протокол № 3) в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно- економічного університету про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства освіти і науки України від 16.05.2018 № 480 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 16 травня 2018 року» в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента та відмови у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу Міністерства освіти і науки України від 23.10.2018 № 1146 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 23 жовтня 2018 року», яким утворено апеляційну комісію для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії МОН від 16 травня 2018 року в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету про присвоєння йому вченого звання доцента у складі згідно з додатком 6.

Визнати протиправним та скасувати висновок членів Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, включених до складу апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 18.12.2018 № 1411 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 18 грудня 2018 року» в частині затвердження рішення апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 , залишення в силі рішення Атестаційної колегії МОН від 16 травня 2018 року в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента, та відмови у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

Зобов`язати Атестаційну колегію Міністерства освіти і науки України та Міністерство освіти і науки України затвердити рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України видати атестат доцента ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 3842,00 грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур