Справа № 640/3019/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 лютого 2020 року м. Київ № 640/3019/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального

міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ)

про визнання незаконною постанови, визнання незаконною діяльності

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (надалі - відповідач), адреса: 02232, місто Київ, вулиця Бальзака, будинок 64, в якій позивач просить

- визнати незаконною постанову Державної виконавчої служби у Деснянському районі м. Києва від 14 березня 2007 року про закінчення виконавчого провадження №2722865 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1288 від 03 березня 2003 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва;

- визнати незаконною діяльність заступника начальника Державної виконавчої служби у Деснянському районі міста Києва Зеленко В.О. щодо повернення до Дарницького районного суду міста Києва виконавчого листа №2-1288 від 03 березня 2003 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва по виконавчому провадженню №2722865 у зв`язку з неповним виконанням виконавчого листа №2-1288 від 03 березня 2003 року.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Так, в обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист у цивільній справі №2-1288 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21 лютого 2003 року і до його повноліття.

Постановою ДВС у Деснянському районі міста Києва від 27 січня 2007 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа, а з відповіді відповідача від 11 березня 2019 року позивач дізналась, що постановою державного виконавця від 14 березня 2007 року виконавче провадження закінчено, що стало підставою для звернення останньої до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В той же час, статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам, іншим учасникам та особам надано право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби до адміністративного суду саме щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких підстав та з урахуванням того, що ОСОБА_2 оскаржує постанову про повернення виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва в цивільній справі, спір не стосується оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження та штрафів, суд дійшов висновку, що вказаний спір не відноситься до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до Дарницького районного суду міста Києва, тобто, до суду, який видав виконавчий лист.

Керуючись статтями 160-162, частинами 1, 6 статті 170, статтями 287, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання незаконною постанови, визнання незаконною діяльності - відмовити.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва.

4. Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова