Справа № 160/6266/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/6266/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року (головуючий суддя: Букіна Л.Є) по адміністративній справі №160/6266/19, розглянутій у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП), ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області (далі - ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Дніпропетровській області) про визнання протиправними дій ГУНП щодо не нарахування та не виплати компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», покладання зобов`язан ня на Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», стягнути на її користь з державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 768,40грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року до участі у справі залучено співвідповідача Міністерство внутрішніх справ України (далі МВС України).

У відзиві на позов відповідач МВС України позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити з підстав відсутності порушення прав позивача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправними бездіяльність ГУ МВС в Дніпропетровській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби , передбачену ч.1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ,

зобов`язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену ч.1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області стягнено судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20 гр.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, в позові відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим вона просить залишити скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10. 2019 року відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що позивач ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України на посаді юрисконсульта відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України у Дніпропетровській області має спеціальне звання капітан міліції.

Позивачу відповідно до наказу ГУ МВС від 12.07.2013 р. № 199 о/с по особовому складу з 06.07.2013 р. по 06.04.2016 р. надано додаткову відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років.

Наказом ГУ МВС від 06.11.2015 р. № 485о/с позивача звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів), вислуга років на день звільнення складала 11 років 02 місяці 27 днів.

19.10.2018 р. позивач звернулась з інформаційним запитом до начальника ГУНП, в якому просила повідомити, чи має вона право на отримання компенсації у зв`язку із звільненням через скорочення штатів.

Листом від 31.10.2018 р. ГУ МВС повідомлено позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсаційних виплат у зв`язку зі звільненням, та зазначено, що відповідно до п. 3.6.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007 р. , особам рядового і начальницького складу за час перебування у відпустці по догляду за дитиною грошове забезпечення не виплачується, а призначається державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно із Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», після чого позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх інтересів.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), відповідно до частини 1 якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Оскільки позивач має вислугу років більше 10 років (11 років 02 місяці 27 днів), звільнена зі служби у зв`язку із скороченням штатів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на виплату однора зової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС України» від 16.09.2015 р. № 730 відповідач ГУ МВС України в Дніпропетровській області перебуває у стадії припинення , має адміністративну процесуальну правосуб`єктність, а тому є вірним висновок суду першої інстанції стосовно визнання протиправними дій ГУ МВС України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та покладання на Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області обов`язку здійснити позивачу нарахування та виплатити компенсацію у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів відповідно до вимог зазначеного Закону.

Оскільки позивач не перебувала на службі в Національній поліції, не звільнялась з Національної поліції у зв`язку із скороченням штату, відповідно, у ГУНП не виникло обов`язку із виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому є вірним рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України на користь позивача правомірно стягнені понесені нею судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року по адміністративній справі №160/6266/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 лютого 2020 року, та оскарженню в касаційному порядку відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2020 року

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай