Справа № 805/2263/18-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/2263/18-а

УХВАЛА

12 лютого 2020 року

Київ

справа № 805/2263/18-а

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №805/2263/18-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Донецькій області (далі – ГУ ДФС), направлена до суду поштою 18.12.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2020 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення виявлених судом недоліків, а саме - для зазначення обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального прав та подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважних причин його пропуску.

На виконання вищезгаданої ухвали суду, від скаржника 31.01.2020 надійшло клопотання про поновлення строку та клопотання.

Перевіривши надіслані матеріали, суд вважає їх такими, що не усувають виявлених судом недоліків в частині зазначення обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, оскільки, як вбачається з ухвали Верховного Суду від 14.01.2020, скаржнику було запропоновано:

- зазначити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

В ухвалі про залишення касаційної скарги без руху увагу скаржника було акцентовано на тому, що касаційна скарга містить ті ж самі доводи, яким, з огляду на зміст судових рішень, надано правову оцінку, натомість належних обґрунтувань незгоди з їх правової оцінкою судами попередніх інстанцій відповідачем не наведено. Так, підставою для задоволення позову стали висновки про те, що відповідач як суб’єкт владних повноважень діяв не у спосіб передбачений Законом та Конституцією України. Реальність господарських операцій, на підставі яких платником податків формувався податковий кредит, підтверджуються усіма первинними та обліковими документами. Натомість, контролюючим органом взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, а враховувалась лише податкова інформація по ланцюгу контрагентів, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій. Суди зазначили, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Також судові рішення містять правову оцінку іншим доводам відповідача, зокрема і тих, які наведені в касаційній скарзі.

Тому Верховний Суд звернув увагу відповідача, що формальне зазначення скаржником, що судами попередніх інстанцій ухвалені рішення з порушенням норм матеріального права та наданням неправильної юридичної оцінки висновкам контролюючого органу не є належним обґрунтуванням вимог касаційної скарги. Скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу). При цьому у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У клопотанні, Відповідач просить Суд приділити особливу увагу вивченню касаційної скарги, а саме 4-7 абзацам касаційної скарги, в яких чітко зазначені норми законодавства які були порушені судами попередніх інстанцій. Однак, Верховним Судом, зазначені обставини вже було визнано неналежним правовим обґрунтуванням вимог касаційної скарги. Тобто, скаржник не наводить належних обґрунтувань незгоди з судовим рішенням, з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни. Не зазначає конкретних обставин, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази, на думку ГУ ДФС, судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Враховуючи, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку, обставинами, що були встановлені судом та на підставі яких доказів, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано, які саме обставини було неправильно встановлено, та які саме докази було неправильно чи неповно досліджено, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, встановленні обставин чи дослідженні доказів та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Вищенаведених вимог, у даній справі скаржник не дотримався.

Отже, подане клопотання, не містить конкретного обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тобто, фактично, не містить підстав касаційного оскарження.

У зв’язку з наведеним, подане клопотання не усуває виявлених судом касаційної інстанції недоліків касаційної скарги в частині обґрунтувань її вимог, а тому не є таким, що свідчить про виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14.01.2020.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.01.2020 №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на наведене, касаційна скарга разом з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню її заявникові.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-IX та статтями 3, 169, 251, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №805/2263/18-а - повернути заявникові.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

М.М. Гімон,

Суддя Верховного Суду