Справа № 160/10193/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- зобов`язати відповідача відшкодувати грошові кошти, що були стягнені з позивача на підставі зазначеного (оскаржуваного) наказу.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року №308 його притягнуто до дисциплінарної та до матеріальної відповідальності. Однак, вказаний наказ позивач вважає необгрунтованим в частині пункту 1 (застосування до нього відповідальності) та наполягає на тому, що відповідно до вимог Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, розслідування по факту заподіяння матеріальної шкоди має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. В даному ж випадку шкода була виявлена під час аудиту Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2018 р., який завершено 02.11.2018 р..
В той час як оскаржуваний наказ відповідачем було прийнято 30 серпня 2019 року, тобто після спливу місячного терміну для завершення розслідування.
Щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності позивач зазначає, що підставою для такої відповідальності є умисне знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконне витрачення військового майна військовослужбовцем або вчинення інших умисних протиправних дій, в той час як за результатами проведеного службового розслідування документально не підтверджено вини позивача в завищенні витрат на харчування військовослужбовців у квітні 2018 року. З огляду на зазначені обставини позивач вважає, що його вина під час розслідування не була доведена належним чином, а тому просить задовольнити його позовні вимоги. Більш того аналогічні порушення у веденні внутрішнього документообігу у військовій частині НОМЕР_1 мали місце і у попередніх періодах, що підтверджується як попереднім аудиторським звітом так і звітом за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2018 р..
Також позивач вказує, що під час проведеного аудиту винні особи були встановлені, однак оскаржуваним наказом до відповідальності було притягнуто саме позивача, а не тих осіб, які фігурують в аудиторському звіті.
08 листопада 2019 року представником відповідача до суду наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та повністю процитував зміст акту проведення службового розслідування від 30.08.2019 р.вх. №В942.
18 листопада 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує проти обставин, викладених у відзиві та наполягає на обґрунтуваннях, викладених в позовній заяві. Також щодо наказу від 13.04.2018 р. №77 про покладання на ОСОБА_1 обов`язків заступника командира батальйону з тилу на період відпустки майора ОСОБА_2 вказав, що цей наказ до позивача не доводився, в наказі, який був наданий відповідачем до адміністративного суду, відмітка з відповідним підписом позивача та зазначеною датою ознайомлення відсутня, що підтверджує факт недоведення до позивача зазначеного наказу.
25 листопада 2019 року від представника відповідача надійшли заперечення, в яких представником відповідача зазначено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 при прийнятті наказу стосовно позивача було дотримано вимоги чинного законодавства.
Однак, встановити наявність первинних документів за квітень 2018 року не вдалося за відсутності таких документів у продовольчій службі тилу військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про непрофесійне ставлення до виконання своїх повноважень позивачем ОСОБА_1 , що в свою чергу призвело до неможливості відновити первинний облік розкладки продуктів у квітні 2018 року.
Окрім того, розбіжності що виникли між обліком продовольчої служби тилу з наказами по стройовій частині та актами виконаних робіт виникли у зв`язку із безконтрольністю з боку продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , саме вказана служба у квітні 2018 року знаходилась у підлеглості позивача.
Підсумкова кількість військовослужбовців, які перебували на продовольчому забезпеченні за 2018 рік відображається у добовій відомості (форма №8). На підставі наказу Міністерства оборони України № 404 від 17 червня 2013 року п. 151 добова відомість (форма №8) була знищена за 2016, 2017 роки. Таким чином, розбіжності, що виникли між обліком продовольчої служби тилу з наказами по стройовій частині та актами виконаних робіт виникли у зв`язку із безконтрольністю з боку продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 .
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, капітан ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 (з місцем дислокації у м.Дніпрі ) з тилу з 26.10.2018 року, у період з 22.07.2016 року по 26.10.2018 року проходив службу в цій же військовій частині на посаді начальника речової служби тилу.
Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2018 р., за результатами чого складений аудиторській звіт від 02.11.2018 р. №234/3/5/83/аз.
Аудиторським звітом про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.07.2015 року по 31.08.2018 року встановлено завищення наданих послуг з харчування, які призвели до втрат на загальну суму 221249,38 грн., за результатами досліджень встановлені розбіжності щодо кількості підтверджених дободач з актами наданих послуг харчування.
З метою відшкодування нанесених державі збитків, встановлення причин виявлених порушень, умов, які цьому сприяли та встановлення ступеня відповідальності посадових осіб, командиром військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2019 року №276 було призначено службове розслідування, за результатами якого складений акт проведення службового розслідування від 30.08.2019 р. вх. №В942, в якому встановлено таке.
В квітні 2018 року за нормою №1(набір продуктів), згідно добової відомості військової частини НОМЕР_1 (форма 8) було видано 5243 дободачі, по нормам №1 (набір продуктів), №2 прим. 3, №1 п. 3 «й» прим (вода)
- з 01.04.2018 по 30.04.2018 - 30 діб х 5 військовослужбовців = 150 дободач, по нормам №1 (набір продуктів) та №1 п. 3 «й» прим (вода).
Таким чином вище перелічені дободачі 5393, на які було подано заявки на харчування, що підтверджується добовою відомістю (форма №8) відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України №333 від 26.05.2014 року, військової частини НОМЕР_1 . Книгою руху осіб, що харчуються в їдальні, яка ведеться продовольчою службою тилу військової частини НОМЕР_1 обліковано 4860 дободач за квітень 2018 року. Розбіжність між книгами обліку та дійсним особовим складом складає 533 дободачі. Однак згідно актів приймання послуг із забезпечення продуктами харчування військової частини НОМЕР_1 м.Дніпро з 01.04.2018 р. по 30.04.2018 р. згідно договору від 38.03.2017 №286/2/17/10 (3 акта додаються):
-по нормі №1 (набір продуктів) 6409 дободачі;
- по нормі №2 прим. 3 для особового складу у дні несення бойового чергування 6259 дободачі;
-№1 п. 3 «й» прим (вода)- 6409 дободачі.
Розбіжність між особовим складом, який мав право на харчування, та актами приймання послуг із забезпечення продуктами харчування військової частини НОМЕР_1 м. Дніпро з 01 квітня по 30 квітня 2018 року згідно договору від 28.03.2017 року №286/2/17/10 складає:
-по нормі №1 (набір продуктів) - 1016 дободачі;
-по нормі №2 прим. 3 для особового складу у дні несення бойового чергування -1016 дободачі;
-№1 п. 3 «й» прим, (вода) - 1016 дободачі.
З цього приводу було надано пояснення заступником командира військової частини з тилу - начальником тилу капітаном ОСОБА_1 , який пояснив що ним були підписані акти приймання послуг із забезпечення продуктами харчування (згідно договору від 28.03.2017 року) за періоди з 11 серпня 2017 року по 20 серпня 2017 року та з 21 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року, з 11 квітня 2018 року по 20 квітня 2018 року та з 21 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року, тому що у цей період був відсутній штатний заступник командира військової частини з тилу - начальник тилу майор ОСОБА_2 , а капітан ОСОБА_1 тимчасово виконував його обов`язки. Акти ним були підписані після попередньої їх перевірки начальником продовольчої служби частини та його доповіді про відповідність зазначених у них даних даним заявок продовольчої служби.
Старший помічник начальника штабу з кадрів та стройової частини лейтенант ОСОБА_3 в своїх поясненнях пояснив, що військовослужбовці, які прибували або вибували до військової частини без продовольчих атестатів на продовольче забезпечення не зараховувалися. Точна кількість військовослужбовців які перебували на продовольчому забезпеченні за 2018 рік відображається у добовій відомості (форма №8), добова відомість за 2016 та 2017 роки знищена на підставі наказу МОУ №404 від 17 червня 2013 року..
Отже, розбіжність між особовим складом, який мав право на харчування, та актами приймання послуг із забезпечення продуктами харчування військової частини НОМЕР_1 м. Дніпро з 01 квітня по 30 квітня 2018 року згідно договору від 28.03.2017 року №286/2/17/10 виникла внаслідок безконтрольності з боку тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу за підлеглим особовим складом капітана ОСОБА_1 ..
Надаючи оцінку оскарженому наказу, суд виходить з такого.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV(далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).
Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).
Відповідно до п. 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Пунктами 3, 4 Положення № 243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.
Згідно із п. 13 Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:
умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;
приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;
заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;
дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;
недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Згідно із п. 16 Положення № 243/95 розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.
Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.
Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту.
Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.
Розслідуванням повинно бути встановлено:
в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;
якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;
вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;
умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;
чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;
ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;
умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункти 17-19 Положення № 243/95).
Відповідно до п. 37 Положення № 243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнено військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.
Отже, чітко визначено, що необхідно встановити вину в діях саме того військовослужбовця, що притягується до матеріальної відповідальності.
Щоб притягнути особу до повної матеріальної відповідальності необхідно наявність чотирьох умов, визначених пунктом 13 Положення №243/95, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка, за вказаним пунктом, може бути у формі умислу або необережності.
Аналізуючи положення пунктів 3, 10-15 Положення №243/95, суд дійшов висновку, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до повної матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, а тому суд вважає, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.
Отже, для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Також під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
Крім того, суд зазначає, що повна матеріальна відповідальність військовослужбовців настає тільки у разі, якщо військовослужбовець умисно знищив, пошкодив, зіпсував, здійснив розкрадання або незаконне витрачання військового майна.
Матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що саме з вини ОСОБА_1 державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо обліку особового складу, який мав право на харчування, більш того, як свідчать матеріали адміністративної справи та дані аудиторського звіту за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2018 р. порушення ведення особового складу, який мав право на харчування у військовій частині НОМЕР_1 , мали місце і у попередніх періодах.
В акті службового розслідування від 30.08.2019 вх.№В942 зазначено, що розбіжність між особовим складом, який мав право на харчування, та Актами приймання послуг із забезпечення продуктами харчування військової частини НОМЕР_1 м. Дніпро з 01 квітня по 30 квітня 2018 року згідно договору від 28.03.2017 року №286/2/17/10 виникла внаслідок безконтрольності з боку тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу за підлеглим особовим складом капітана ОСОБА_1 .
У своїх запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 у період з 15.04.2018 року по 24.04.2018 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.04.2018 року №77 тимчасово виконував обов`язки заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу, у його підпорядкуванні перебував начальник продовольчої служби тилу та діловод тилу.
Таким чином, відповідно до вказаного наказу від 13.04.2018 року №77 на ОСОБА_1 обов`язки заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу були покладені на період з 15.04.2018 р. по 24.04.2018 р., в той час як в провину йому ставиться порушення, яке виразилось у неналежному контролі підлеглої продовольчої служби тилу у період з 01 квітня по 30 квітня 2018 року, тобто у той період, котрий не охоплений наказом від 13.04.2018 року №77 та коли позивач не повинен був виконувати обов`язки заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу. Доказів продовження дії вказаного наказу представником відповідача суду не надано.
Так, представник відповідача вказав, що згідно пункту 7 розділу XIX "Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України" затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, підставою для оформлення первинних документів на видавання продуктів з продовольчого складу в їдальню (на камбуз), для приготування їжі є розкладка продуктів (додаток 88 до цієї інструкції) та дані книги обліку руху осіб, що харчуються (додаток 89 до цієї інструкції), у якій на підставі даних атестатів на продовольство і наказів командира військової частини про зарахування на забезпечення (зняття із забезпечення) ведеться облік осіб, які харчуються в їдальні (камбузі, на пункті харчування). Згідно пункту 2 «Пояснення щодо оформлення розкладки продуктів» додатку 88 до "Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України" затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, ця розкладка складається на тиждень начальником продовольчої служби спільно з начальником медичної служби (старшим лікарем), начальником їдальні та інструктором - кухарем (інструктором-коком) в трьох примірниках за нормами кожного пайка. Розкладка продуктів підписується заступником командира військової частини з тилу, начальником продовольчої служби, начальником медичної служби і затверджується командиром військової частини. Один примірник цієї розкладки зберігається в службі забезпечення та є підставою для оформлення первинних документів на видання продуктів в їдальню, другий - вивішується в вестибюлі їдальні, а третій - видається інструктору-кухарю для керівництва під час приготування їжі. У разі надання послуг харчування суб`єктами господарювання розкладка продуктів (за відповідними нормами харчування) складається у чотирьох примірниках начальником продовольчої служби, спільно з начальником медичної служби та представником суб`єкта господарювання, погоджується суб`єктом господарювання та затверджується командиром військової частини і надається: 1-3 примірники - представнику суб`єкта господарювання для роботи та розміщення в їдальні військової частини, 4 примірник - до військової частини.
Як вказав представник відповідача, встановити наявність первинних документів не вдалося за відсутності таких документів у продовольчій службі тилу військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про непрофесійне ставлення до виконання своїх повноважень позивачем ОСОБА_1 , що призвело до неможливості відновити первинний облік розкладки продуктів у квітні 2018 року.
Згідно пункту 2 "Пояснення щодо оформлення книги обліку руху осіб, що харчуються" додатку 89 до "Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України" затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, книга ведеться в продовольчій службі військової частини на підставі даних атестатів військовослужбовця і наказів командира військової частини про зарахування військовослужбовців на забезпечення (про зняття із забезпечення). Згідно книги обліку руху харчующихся в їдальні військової частини НОМЕР_1 інв. №419 жодні відомості щодо кількості військовослужбовців, які мають право на харчування у військовій частині, за квітень 2018 року не відповідають дійсності та добової відомості (форма 8) та не перевірялися позивачем ОСОБА_1 .
Згідно п. 3.2.44. Наказу Міністерства Оборони України від 16.07.1997 року №300 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України" діловод (старший писар, писар) служби частини відповідає: за стан обліку матеріальних засобів по службах (службі) та особового складу, що стоїть на забезпеченні; за зберігання документів та бланків суворого обліку; за правильність виписування матеріальних засобів зі складів; за своєчасність оприбуткування за книгами обліку матеріальних засобів, що надійшли до складів. Він підпорядковується відповідному заступнику командира (начальнику служби) частини. Та п. 3.2.45. Наказу Міністерства Оборони України від 16.07.1997 року №300 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України" передбачено, що діловод (старший писар, писар) служби частини повинен: проводити облік матеріальних засобів по службах (службі) частини; проводити облік руху особового складу, що перебуває на забезпеченні, та щоденно звіряти його з даними обліку особового складу штабу частини; регулярно проводити звіряння записів залишків матеріальних засобів, які значаться на обліку, з даними обліку складу та підрозділів; вести облік бланків поіменного обліку, штампів та печаток; готувати дані для звітності по службах (службі) до встановленого терміну; виписувати прибуткові та видаткові документи згідно зі вказівками начальників служб. Таким чином, непрофесійність та безконтрольність з боку позивача ОСОБА_1 призвела до переплати за послуги харчування.
Однак, такі доводи представника відповідача не можуть бути прийняті до уваги судом з урахуванням приписів частини 2 статті 77 КАС України та з урахуванням того, що таких доводів та обґрунтувань щодо виявлених порушень акт проведення службового розслідування від 30.08.2019 року вх. №В942 не містить.
В матеріалах справи мітиться аудиторський звіт від 02.11.2018 р. №234/3/5/83/аз, в якому вказано, що дослідженням відповідності зарахування особового складу на харчування встановлено завищення наданих послуг з харчування, що призвели до втрат на загальну суму 221249,38 грн. З метою відшкодування нанесених державі збитків, встановлення причин виявлених порушень, умов, які цьому сприяли, та встановлення ступеня відповідальності посадових осіб наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначене службове розслідування з терміном завершення до 14.10.2018 р..
В той же час, службове розслідування, за результатами якого складений акт від 30.08.2019 р. вх. №В942, проведено на підставі іншого наказу командира військової частини НОМЕР_1 , а саме наказу від 12.08.2019 р. №276.
Також суд враховує і те, що аудит Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, яким було встановлено, що майну військової частини НОМЕР_1 завдано матеріальної шкоди (завищено надані послуги з харчування) завершено 02.11.2018 р..
Водночас, службове розслідування у військовій частині НОМЕР_1 , на підставі якого виданий оскаржуваний позивачем наказ, було призначено лише 12.08.2019 р. та завершено наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування» №308 від 30.08.2019 р.. Таким чином, службове розслідування було завершено після спливу більше як дев`яти місяців з моменту виявлення завдання матеріальної шкоди. Зазначене свідчить про те, що під час проведення службового розслідування відповідачем не було дотримано вимог пункту 17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР. Військовою частиною НОМЕР_1 не було надано суду доказів продовження цього терміну.
В силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Окрім того, зі змісту аудиторського звіту від 02.11.2018 №234/3/5/83/аз видно, що дослідженням встановлено, що облік особового складу зарахованого на харчування стройовою частиною у наказах не вівся.
У порушення п.2.3.33 Інструкції з діловодства №124, у наказах командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині періодично при прибутті та вибутті особового складу не зазначалися відомості про зарахування та зняття особового складу із продовольчого забезпечення.
У порушення п.43 Додатку 1 та п.2.3.12 Інструкції з діловодства №124, у підсумковій частині наказів не вказувалася кількість військовослужбовців, які перебувають на продовольчому забезпеченні, у тому числі з розподілом їх за нормами забезпечення.
Таким чином, дані порушення виникли у зв`язку з невиконанням посадовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог керівних документів з обліку особового складу, а саме: статті 268 Статуту внутрішньої служби та п.п.1.3, 1.5, 1.6 Інструкції з обліку особового складу №333 начальником штабу майором ОСОБА_4 , який зобов`язаний здійснювати контроль за станом обліку особового складу в підпорядкованих підрозділах, контролювати правильне відображення чисельності особового складу в облікових документах, вживати всіх заходів для збереження облікових документів, особливо в умовах бойових дій військ; п.2.13 Інструкції з обліку особового складу №333 та п.2.3.12 Інструкції з діловодства №124, посадовими особами стройової частини стосовно ведення обліку особового складу.
Молодший лейтенант ОСОБА_3 порушення написання наказів пояснив тим, що не зазначав кількості особового складу, який знаходився на харчуванні, так як окремі військовослужбовці прибували без продовольчих атестатів та тим, що загальна кількість військовослужбовців, які знаходилися на котловому забезпеченні, відображалася у щоденних заявках.
Згідно з п. 17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
На думку суду, проведеним Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України аудитом встановлено причини, розмір шкоди та винних осіб, внаслідок чого і виникло завищення наданих послуг з харчування у 2018 році, в той же час у вказаному аудиторському звіті від 02.11.2018 р. №234/3/5/83/аз про факти допущення порушень саме ОСОБА_1 , які призвели до матеріальних втрат держави в особі військової частини НОМЕР_1 , не значиться.
Крім того, суд зазначає, що повна матеріальна відповідальність військовослужбовців настає тільки якщо військовослужбовці умисно знищили, пошкодили, зіпсували, здійснили розкрадання або незаконне витрачання військового майна. В той же час притягнення позивача до відповідальності з підстав виявлення різниці у добових відомостях військової частини НОМЕР_1 (форма №8), книгою руху осіб, що харчуються в їдальні та актами приймання послуг із забезпечення продуктами харчування, не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання позивачем військового майна, погіршення або заниження його цінності.
Суд вважає, що ані аудитом, ані службовим розслідування не підтверджено вини саме позивача у втраті військового майна (завищенні послуг з харчування).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем надані суду витяг з книги обліку харчующихся в їдальні (форма №42), а також добова відомість військової частини НОМЕР_1 з 01.03.2018 р. по 04.05.2018 р., однак актів приймання послуг із забезпечення продуктами харчування, на підставі яких і було встановлено завищення витрат на харчування, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача відшкодувати грошові кошти, що були стягнуті з позивача на підставі наказу Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача відшкодувати грошові кошти, що були стягнуті з позивача на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року №308, є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року №308, суд доходить висновку про її обґрунтованість та наявність підстав для її задоволення. командира військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року №308, є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року №308, суд доходить висновку про її обґрунтованість та наявність підстав для її задоволення.
А відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказу понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відшкодувати ОСОБА_1 грошові кошти, що були стягнуті з нього на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року №308.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

23 грудня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

Згідно з оригіналом.

Суддя В.М. Олійник