Справа № 766/15017/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р. м. ХерсонСправа № 766/15017/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

29.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просила:

- визнати дії Управління ПФУ у м. Херсоні, яке є правонаступником УПФУ в Суворовському районі м. Херсона, протиправними в частині нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 призначеної згідно судової постанови пенсії з 01.09.2010 року у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату вказаної пенсії на користь позивача за період з 01.09.2010 року по теперішній час;

- враховуючи нездійснення виплат з вини державного органу та відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", зобов`язати УПФУ у м. Херсоні, яке є правонаступником УПФУ в Суворовському районі м. Херсона, здійснити індексацію своєчасно невиплаченої державної пенсії, яка складається з основної та додаткової пенсій, з урахуванням індексів інфляції на момент проведення виплати;

- зобов`язати УПФУ у м. Херсоні, яке є правонаступником УПФУ в Суворовському районі м. Херсона здійснювати виплати нового розміру пенсії постійно;

- звільнити позивача, як особу, постраждалу від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, від сплати судового збору згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2019 року справу передано на розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 року, справу розподілено на суддю Гомельчука С.В.

Ухвалою суду від 02.09.2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із наведеною ухвалою, позивач звернулась до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, тим самим, скасовано ухвалу суду першої інстанції від 02.09.2019 року в частині відмови у відкритті провадження щодо позовних вимог про:

- визнання протиправними дії в частині нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 призначеної згідно судової постанови пенсії з 01.09.2010 року у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату вказаної пенсії на користь позивача за період з 01.09.2010 року по теперішній час;

- зобов`язання здійснити індексацію своєчасно невиплаченої державної пенсії, яка складається з основної та додаткової пенсій, з урахуванням індексів інфляції на момент проведення виплати.

У вказаній частині позову справу направлено до Херсонського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2019 року, справу розподілено на суддю Гомельчука С.В.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року позовну заяву залишено без руху. Позивач усунув недоліки заяви.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

17.01.2020 року позивачем подано заперечення на відзив.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та має статус ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням. При цьому позивач визнана інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК, отримує додаткову пенсію відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач неодноразово зверталась із письмовими заявами до пенсійного органу, в яких просила нарахувати та виплатити їй додаткову пенсію у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, проте відповідач своїм листом у проведенні перерахунку відмовив.

Не погоджуючись із такою відмовою ОСОБА_1 звернулась до суду з метою поновлення порушених прав.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 28.03.2011 року у справі №2а-2082/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсоні (правонаступником є ГУ ПФУ в Херсонській області) про зобов`язання здійснення перерахунку пенсії:

- визнано неправомірними дії УПФУ в Суворовському районі м. Херсона, які пов`язані з нарахуванням та виплатою основної (державної) пенсії за період з 24.08.2010 року по даний час у розмірах, менших ніж установлено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнано неправомірними дії УПФУ в Суворовському районі м. Херсона, які пов`язані з нарахуванням та виплатою додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю у розмірі, меншому ніж установлено ст. 50, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язано УПФУ в Суворовському районі м. Херсона здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної пенсії з 24.08.2010 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до збільшення мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом та провести доплату недоплаченої основної пенсії;

- зобов`язати УПФУ в Суворовському районі м. Херсона здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, з 24.08.2010 року, установивши її в розмірі 75% пенсії за віком з урахуванням вимог ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до збільшення мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом та провести доплату недоплаченої основної пенсії.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання УПФУ в Суворовському районі м. Херсона на майбутнє нараховувати пенсію, відповідно до вимог ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до збільшення мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом, відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Суворовському районі м. Херсона про зобов`язання здійснення перерахунку основної та додаткової пенсії за період з 01.01.2009 року по 24.08.2010 року, залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011 року змінено рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.03.2011 року у справі № 2-а-2082/11/2120 та резолютивна частина викладена в іншій редакції.

Суд апеляційної інстанції задовольнив позов частково, зобов`язавши УПФУ в Суворовському районі м. Херсона провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 як інваліду 2 групи пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 вересня 2010 року у розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22.05.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона за вказаним рішенням у справі №2-а-2082/11 виданий виконавчий лист.

З наявного матеріалах справи відзиву ГУ ПФУ в Херсонській області вбачається, що на виконання рішення суду по справі № 2-а-2082/11/2120 позивачу здійснено перерахунок та нарахування державної та додаткової пенсії з 01.09.2010 року по 22.07.2011 року. У зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», перерахунок не проводився.

Окрім того зазначено, що виплата заборгованості за рішенням суду з 01.09.2010 року по 22.07.2011 року здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 р. «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

29.07.2019 року на підставі невиконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011 року у справі № 2-а-2082/11/2120, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

З наведеного слідує, що позивач звернулась до суду із даним позовом з підстави протиправної бездіяльності територіального органу ПФУ, яка на її думку полягає у безпідставному невиконанні постанови суду від 19.12.2011 року у справі № 2-а-2082/11/2120 щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії. При цьому позовні вимоги, які спрямовані на зобов`язання здійснити перерахунок та виплату вказаної пенсії на користь позивача, здійснити індексацію своєчасно невиплаченої державної пенсії, яка складається з основної та додаткової пенсій, з урахуванням індексів інфляції на момент проведення виплати, є похідними від вимоги про визнання дій протиправними щодо невиконання постанови суду від 19.12.2011 року в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії, у зв`язку із чим, нерозривно з нею пов`язані.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, оскаржувана у даній справі бездіяльність територіального органу ПФУ полягає у невиконанні постанови суду по справі № 2-а-2082/11/2120 щодо здійснення перерахунку і виплати пенсії позивачу, і може бути оскаржена відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

Суд зазначає, що вирішення даної справи по суті є неможливим без перевірки судом виконання територіальним органом ПФУ постанови, винесеної Одеським апеляційним адміністративним судом по справі № 2-а-2082/11/2120.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважала протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виконанні вищевказаної постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011 року у справі № 2-а-2082/11/2120, то доцільним у даному випадку було б звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №522/10140/17, від 21.11.2019 року по справі № 802/1933/18-а.

Суд також звертає увагу, що строк, передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом поважними, підлягає поновленню.

Позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на користь позивача та здійснити індексацію своєчасно невиплаченої державної пенсії, яка складається з основної та додаткової пенсій, з урахуванням індексів інфляції на момент проведення виплати, є похідними від вищезазначеної вимоги про визнання бездіяльності протиправною щодо невиконання постанови суду від 19.12.2011 року в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії, у зв`язку із чим такі позовні вимоги не можуть бути розглянуті судом окремо від вимоги, яка має розглядатися у порядку, встановленому ст. 383 КАС України.

Враховуючи, що спірні відносини є пов`язаними (похідними) з неналежним виконанням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011 року у справі № 2-а-2082/11/2120 і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов`язані з предметом і підставою позову за якими постановлене судове рішення по суті позовних вимог між тими ж сторонами існують правові підстави для закриття провадження у справі відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

В іншому випадку, розгляд питань, пов`язаних із виконанням цього рішення некомпетентними (в розумінні частини 1 статі 383 КАС України) судами шляхом розгляду нових позовних вимог (сукупність проваджень) призведе до штучного створення перешкод щодо належного судового контролю за виконанням попереднього рішення суду з аналогічного предмету та підстави позову, які були первинними для виникнення даних спірних правовідносин (в даному випадку постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011 року у справі № 2-а-2082/11/2120), та фактично створює можливість перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі, що є порушенням конституційного принципу щодо обов`язковості судового рішення (частина 5 статті 124 Конституції України), принципу юридичної визначеності та поваги до остаточного рішення суду (Res judicata у світлі прецедентних рішень Європейського суду з прав людини).

Суд також приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, зроблені у справі Зубац проти Хорватії (ZUBAC v. CROATIA) від 05 квітня 2018 року (заява №40160/12), за якими формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Саме із цих міркувань і на цих підставах суд застосовує правові наслідки, передбачені пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України.

Суд зауважує на тому, що позивач вправі обирати на власний розсуд спосіб правового захисту, в той же час право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року справа "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини"), зокрема діюче законодавство, яке є доступним та передбачуваним, виключає можливість повторного розгляду тотожних позовних вимог, якщо є такі, що набрало законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 4 частина 1 стаття 238 КАС України).

За таких обставин суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 112010200