Справа № 200/11636/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року справа №200/11636/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Арабей Т.Г., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 р. у справі № 200/11636/19-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 17.09.2019 за ВП № 58297337 в розмірі 5100, 00грн. в межах виконавчого провадження № 58297337.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17.09.2019 про накладання штрафу у сумі 5100,00 грн. в межах виконавчого провадження № 58297337; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення, яке на його думку прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задовільнені позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність фінансування позивача не доведена документально, не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу на боржника. Позивачем не було вжито всіх можливих та необхідних заходів для виконання судового рішення в повному обсязі. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі № 200/9285/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, суд визнав протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з примусового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 200/10729/18-а. Зазначеним рішенням суд чітко зазначив порядок виконання виконавчих документів вказаної категорії та визнав протиправною бездіяльність державного виконавця, в частині не застосування норм ст..63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме накладення штрафних санкцій на боржника. Також, суд при прийняття рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, не врахував, що позивач в позовних вимогах питання стягнення сум сплаченого судового збору не підіймав.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №200/10729/18-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, а саме суд: визнав протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області які полягають у невиплаті за період з липня 2016 року пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язав Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_1 на визначений нею картковий рахунок раніше. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. Звернув до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_1 на визначений нею картковий рахунок раніше у межах суми стягнення за один місяць.

16.01.2019 року Донецьким окружним адміністративним судом по справі №200/10729/18-а виданий виконавчий лист про зобов`язання виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_1 на визначений нею картковий рахунок.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 07.02.2019 відкрито виконавче провадження (ВП) № 58297337 з примусового виконання виданого Донецьким окружним адміністративним судом виконавчого листа від 20.11.2018 у справі № 200/10729/18-а про зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_1 на визначений нею картковий рахунок раніше (а.с.12).

Постанова скерована на адресу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 07.02.2019 за вих. № 2042-2043/02.2-38/ (а.с.11).

Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ Донецької області листом від 28.02.2019 № 5264/13 повідомило відповідача, що протоколом про індивідуальний перерахунок стягувачу нарахована пенсія за період з 01.07.2016 року згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду. Виплата нарахованої суми пенсії буде здійснена після надання ОСОБА_1 заяви про виплату пенсії на відкритий рахунок в установі ПАТ «Державний ощадний банк України» згідно вимог п. 1 постанови КМУ від 05.11.2014р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

01.03.2019 позивач звернулася до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням надати відповідь, коли буде закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню судового рішення № 200/10729/18-а від 20.11.2018 .

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області листом від 26.03.2019 № 6144, просив позивача, для фактичного виконання в повному обсязі рішення за виконавчим листом, терміново звернутися до Бахмутського-Лиманського ОУПФУ Донецької області з заявою про надання банківських реквізитів відкритих у ПАТ «Державний ощадний банк України».

15.04.2019 позивач звернулася до Міністра юстиції України, начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Донецькій області з листом, в якому просила повідомити, чи виконав державний виконавець гарантовані стягувачу Законом норми та чи виконав свої службові обов`язки.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області листом від 27.05.2019 № 10444 вдруге просив позивача терміново звернутися до Бахмутського-Лиманського ОУПФУ Донецької області з заявою про надання банківських реквізитів відкритих у ПАТ «ДОБУ» .

Позивач листом від 04.06.2019 надала відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області інформацію про рахунок відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про зміну порядку і способу виконання рішення. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року заяву залишено без руху для сплати судового збору та повернуто заявнику ухвалою від 01.07.2019 року.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області листом від 10.07.2019 № 13498 втретє просив позивача особисто та терміново звернутися до Бахмутського-Лиманського ОУПФУ Донецької області з заявою про надання банківських реквізитів відкритих у ПАТ «Державний ощадний банк України». Також зазначив, що заяву з банківськими реквізитами необхідно надавати власноруч до Бахмутського-Лиманського ОУПФУ Донецької області за відповідною адресою.

Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ Донецької області листом від 30.07.2019 № 19055/13, повідомило відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що позивачу поновлено нарахування пенсії за рішенням суду за період з 01.07.2016 по 31.05.2019 у загальній сумі 60300,60 гривень. Виплачена поточна пенсія за червень та липень 2019 року. Таким чином, рішення Донецького окружного адміністративного суду виконано відповідно до покладених судом зобов`язань в повному обсязі. Стосовно доплати зазначає, що така доплата не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування. У зв`язку з тим, що Бахмутського-Лиманське ОУПФУ Донецької області не є розпорядником бюджетних коштів, виконати рішення суду в частині виплати заборгованості на даний час неможливо, у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на зазначені цілі (а.с.16).

17.09.2019 відповідачем прийнято постанову про накладання штрафу в сумі 5100, 00 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив із того, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до статті 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

6. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404 встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону №1404.

Відповідно до частин 1-3 вказаної статті, за рішеннями, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.75 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно п.1,2 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції №512/5, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

З аналізу вказаних норм випливає, що Законом №1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. Тому на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт умисного невиконання рішення суду та наявність вини з невиконання цього рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач своєю заявою повідомив відповідача про добровільне виконання судового рішення щодо поновлення нарахування пенсії за період з 01.07.2016 по 31.05.2019, та виплати поточної пенсії за червень та липень 2019 року, також повідомив про неможливість виплатити доплату заборгованості за період з 01.07.2016 по 31.05.2019 у зв`язку з відсутнім фінансуванням.

Отже, матеріали справи свідчать про добровільне часткове виконання боржником рішення суду до відкриття виконавчого провадження, та виконання боржником рішення суду у частині поновлення нарахування пенсії за вищевказаний період, та виплати нарахованих сум пенсії за червень та липень 2019 року.

Позивачем було зазначено, що часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Тобто, виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюються позивачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством, у даному випадку за рахунок коштів Державного бюджету України. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду відповідачем з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону №1404.

При цьому, суд зауважує, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право стягувача на отримання бюджетних коштів.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постанові від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (провадження №К/9901/1598/18) та від 13.06.2018 року по справі №757/29541/14-а (провадження №К/9901/12146/18).

Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для накладення штрафу за невиконання рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.

Стосовно посилання апелянта на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі № 200/9285/19-а, суд, з урахуванням висновків постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 200/9285/19-а, зазначає, що суди у рішеннях зазначили, що матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо вчинення державним виконавцем заходів по примусовому виконанню судового рішення, окрім направлення до Пенсійного органу постанови про відкриття, та переписки з позивачем щодо відкриття рахунку в ПАТ «ДОБУ». Відділом примусового виконання рішень не вчинено виконавчих дій, передбачених ст. 13 Закону № 1404-VIII, не перевірено чи дійсно вчинялися дії Пенсійним органом для фінансування сум на виплату за рішенням суду. Судами також, зазначено, що виконавчі дії не обмежуються накладенням штрафу. Отже, суд у вказаних рішеннях не визнав протиправною бездіяльність державного виконавця, тільки в частині не застосування норм ст..63 Закону № 1404, щодо накладення штрафних санкцій на боржника, що спростовує посилання апелянта.

Посилання апелянта на безпідставне стягнення судом при прийнятті рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приймаючи рішення про стягнення судового збору, суд керувався положеннями ст.139 КАС України, які прямо передбачають вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволені позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Управління Пенсійного фонду України звернулось із позовом у цій справі не як суб`єкт владних повноважень на виконання покладених на нього функцій (завдань), а як юридична особа публічного права, а тому розподіл понесених позивачем у цій справі судових витрат слід здійснювати в загальному порядку.

Аналіз наведених норм з урахуванням обставин справи, дають підстави для висновку, що понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі № 812/246/18.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіальне управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 р. у справі № 200/11636/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 р. у справі № 200/11636/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 12 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді Т.Г. Арабей

А.В. Гайдар