Справа № 636/5085/19
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 636 / 5085 / 19
2-а / 636 / 14 / 2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Чугуївський міський суд Харківський області у складі:

головуючого судді Ковригіна О.С.,

за участю секретаря - Фатєєвої С.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора поліції Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Мандрики Богдана Михайловича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора поліції Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Мандрики Б.М. від 21.11.2019 року серії ЕАК №1775195 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У позові зазначив, що 21.11.2019 року приблизно о 17 год. 30 хв. він, рухаючись на автомобілі «SKODA OCTAVIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з поганим самопочуттям зробив вимушену коротку зупинку автомобіля біля аптеки «Дарс» по вул. Харківська, 105-А, м. Чугуєва, Харківської області. Вийшовши з аптеки, хотів сісти у авто, однак до нього підійшли два чоловіки (один у зеленій жилетці, другий у поліцейській формі), не представились та повідомили, що він повинен сплатити штраф - тисячу гривень за неправильне паркування. ОСОБА_1 повідомив, що не має наміру сплачувати штраф, вимог знаків не порушив, оскільки жодних інформаційно-вказівних знаків, які б визначали місце паркування, зупинки та інших встановлено поблизу не було (вказане підтверджується додатком до позову - фото місця події).

Після цього один з вказаних працівників поліції- Мандрика Б.М. почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення, не представившись, не пред`явивши документів, які б уповноважували особу на розгляд адміністративних справ, не роз`яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права та суть вигаданого ним порушення, проігнорувавши прохання позивача про виклик безоплатного адвоката, порушивши право на захист, не дотримуючись процедури розгляду правопорушення, не склавши протокол про адміністративне правопорушення, не з`ясувавши усіх обставин справи, не надавши позивачу можливість ознайомитись з матеріалами справи та надати письмове пояснення, не роз`яснивши диспозицію та усі санкції вказаної статті та ін.. На місці ОСОБА_1 повідомив Мандрику Б.М. , що з його діями не згоден та буде оскаржувати їх в суді, повідомив останнього про численні порушення законодавства в його діях. Після чого Мандрика Б.М. вручив ОСОБА_1 постанову, у якій останній поставив свій підпис про ознайомлення та зазначив порушення законодавства в діях Мандрики Б.М. і передав йому. З врученої постанови позивачу стало відомо, що він, на думку Мандрики Б.М. , вчинив порушення вимоги інформаційно-вказівних знаків п. 8.4 ПДР - яких поблизу встановлено не було.

З постановою позивач не погодився, оскільки вважає її незаконною, винесеною з порушенням порядку передбаченого законодавством, необґрунтованою, а порушення недоведеним, а також відповідачем порушено його конституційні права та не виконаний обов`язок щодо доказування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій підтвердив обставини, вказані в його позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Відповідач до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

21.11.2019 р. біля 17:26 год. відповідачем винесено постанову серії ЕАК №1775195 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у порушенні вимоги інформаційно-вказівних знаків п.8.4 п.п. г - інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, про що відповідачем складено та надано позивачеві спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У своєму позові позивач посилається на те, що він взагалі не скоював жодних правопорушень та на місці, зазначеному в постанові не встановлено відповідних знаків передбачених ПДР України. Постанова винесена без роз`яснення йому процесуальних прав, без зазначення у спірній постанові належного об`єму доказів на підтвердження вказаного правопорушення, без встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих обставин відповідальності ,розглянуто адміністративну справу відносно позивача на місці складення спірної постанови, чим позбавлено його можливості надати докази та заперечення невинуватості, відомості, які характеризують особу, скористатись допомогою кваліфікованого захисника, надати пояснення.

З зазначених пояснень вбачається, що позивач провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не визнав.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 (надалі - Рішення), в якому зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Пунктом 2.3 вказаного Рішення передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Згідно КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року (№ в ЄДРСРУ 62469310).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. (12.01.2017 р. справа № 640/20250/16-а, ЄДРСРУ № 64003079; 13.01.2017 р. справа № 604/1117/16-а, ЄДРСРУ № 64040166; 16.01.2017 р. справа № 725/5847/16-а ЄДРСРУ № 64094623).

Згідно п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Основного Закону України).

Враховуючи те, що позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, відповідач повинен був належним чином виконати обов`язок з доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, однак, останній від цього обов`язку самоусунувся, та, напроти, порушуючи наведені норми права, а також процесуальні права позивача, передбачені ст.ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, неправомірно за місцем складення спірної постанови розглянув адміністративну справу та притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу.

Разом з цим, при винесенні спірної постанови відповідачем не враховано також і наступне.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням,виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП визначено: Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що відповідач при здійснення своїх обов`язків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, повинен користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вимогами статті 254 КпАП України визначено: Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КпАП України визначено: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається із спірної постанови обставини, які були покладенні у винність позивача в правопорушенні не були зафіксовані в автоматичному режимі.

Отже, виходячи з наведених норм закону, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, копію якого повинен був надати позивачеві, після чого повідомити його де і коли відбудеться розгляд адміністративної справи відносно позивача.

Разом з цим, відповідач повинен був виконати вимоги закону щодо роз`яснення позивачу його права на захист та за необхідності і наявності відповідних підстав забезпечити це право відповідним чином.

Вимогами статті 280 КпАП України визначено: Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного положення статті 280 КУпАП, особа, яка відповідно до закону має право на притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху повинна з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України, якою визначено: Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення вказаних вимог, позивач не склавши протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача не встановив докази, які підтвердили винність позивача у скоєному правопорушенні.

Вимогами статті 268 КпАП України визначено: Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Застосовуючи норми ст..268 КУпАП, суд зазначає що відповідачем у спірній постанові не спростовано порушення права на захист позивача при розгляді адміністративної справи та винесенні спірної постанови, оскільки позивачеві не було надано можливості скористатись допомогою захисника або іншого фахівця у галузі права при розгляді його справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дослідженням спірної постанови серії НК № 422879 від 03.03.19 встановлено, що у ній не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Вимогами статті 283 КпАП України визначено: розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В порушення вимог статті 283 КпАП України відповідачем при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не виконано вимог статті 280 КпАП України, т.я. в постанові не зазначено докази, які підтверджують винність особи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про незаконність спірної постанови інспектора поліції Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Мандрики Богдана Михайловича від 21.11.2019 року серії ЕАК №1775195 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки при її винесені відповідачем вчинено порушення права на захист позивача за обставин позбавлення його можливості надати пояснення та докази своєї невинуватості, та не виконано належним чином обов`язок із доказування складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.16 КУпАП, в діях позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 241-246 КАС України, ст.ст. 9, 222, 245, 251, 256, 258, 268, 287-289 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Мандрики Богдана Михайловича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №1775195 від 21.11.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення, складену інспектором поліції Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Мандрикою Б.М. відносно ОСОБА_1 про накладання адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України, а також прийняття рішення у письмовому провадженні зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя -