Справа № 400/3775/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2020 р. № 400/3775/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі Управління або відповідач) щодо невключення до складу заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям льотного складу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;

зобов`язати Управління здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за період з 02.06.2012 по 31.12.2017 у розмірі 80% суми грошового забезпечення з урахуванням проведених раніше виплат та без обмеження максимального розміру пенсії, включивши до складу заробітної плати для обчислення пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям льотного складу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (надалі Постанова № 889).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що при призначенні йому пенсії у 2012 році Управління не включило до складових заробітної плати щомісячну додаткову грошову винагороду, яку позивач отримував на підставі Постанови № 889. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав підтвердження отримання ним у період червень 2010 травень 2012 року відповідних сум, проте Управління, на думку позивача, протиправно відмовило у проведенні перерахунку.

У відзиві (арк. спр. 35-39) Управління просило відмовити у задоволенні позову, зазначивши, зокрема, на відсутність підстав для врахування сум щомісячної додаткової грошової винагороди. Так, відповідач вказав, що у наданих позивачем у 2012 році документах відсутня інформація про виплату винагороди; винагорода не носить постійного характеру та не віднесена до переліку видів грошового забезпечення, які враховуються для обчислення пенсії та визначені статтею 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон № 2262), пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у відповідній редакції), постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у відповідній редакції).

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

В судове засідання позивач і його представник не прибули, представник подав заяву про розгляд справи за його і позивача відсутності (арк. спр. 52).

Управління про дату, час і місце судового розгляду було повідомлено належним чином, проте представника в судове засідання не направило, про причини його неприбуття суд не повідомило.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, з 02.06.2012 Управління, відповідно до Закону № 2262, призначило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років (арк. спр. 40).

Для визначення розміру пенсії відповідач використав, зокрема, подану позивачем довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії (від 05.06.2012 № 41/421, надалі Довідка 1, арк. спр. 41-42), відомості з розрахункової книжки позивача (арк. спр. 43-44).

У зазначених документах відсутня інформація про виплату позивачеві в період з 2010 по 2012 роки, відповідно до Постанови № 889, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Первинною редакцією Постанови № 889 (мала назву «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ») було установлено з 01.10.2010 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне забезпечення. При цьому, граничні розміри, порядок та умови виплати вказаної винагороди мали визначатися Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 393 було викладено в новій редакції назву Постанови № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та встановлено додаткову категорію військовослужбовців, які мають право на отримання винагороди, - особи начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій.

З 02.06.2012 по 31.12.2017 ОСОБА_1 отримував пенсію, розмір якої був визначений без урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

23.04.2019 Одеський територіальний архівний відділ Галузевого державного архіву Міністерства оборони України видав ОСОБА_1 довідку № Т-507/533, в якій зазначено про відображення в архівних документах військової частини НОМЕР_1 нарахування позивачу грошового забезпечення за період з червня 2010 по травень 2012 року (надалі Довідка 2, арк. спр. 20).

Відповідно до Довідки 2, у грудні 2010 року, січні, лютому, березні, червні, вересні, жовтні, грудні 2011 року, січні-травні 2012 року ОСОБА_1 були нараховані певні суми як «Винаг льот. скл».

15.07.2019 ОСОБА_1 подав до Управління заяву про перерахунок пенсії (арк. спр. 19), в якій зокрема, зазначив, що під час призначення пенсії позивачу «… протиправно не було враховано у складі грошового забезпечення, з якого обчислювалася пенсія, винагороду за льотний склад в сумі 54983,5 грн., яка регулярно виплачувалась … з 01.06.2010 по 01.06.2012, що підтверджується довідкою …». З посиланням на статті 20, 23 Закону України «Про адвокатуру», ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, винагороди за льотний склад, відповідно до Довідки 2.

Листом від 05.08.2019 № 3033-Т-07 Управління повідомило позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку його пенсії (арк. спр. 21-22).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Доводи позивача про те, що відповідач при призначенні у 2012 році ОСОБА_1 пенсії не врахував отриману позивачем у 2019 році інформацію, є недоречними, в зв`язку з чим суд визнав безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Управління «… щодо не включення до складу заробітної плати для обчислення пенсії … щомісячну додаткову грошову винагороду … передбачену постановою … № 889 …».

Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262 встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсії, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В обґрунтування позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за період з 02.06.2012 по 31.12.2017 ОСОБА_1 послався на частину третю статті 51, частину другу статті 55, останню частину статті 43 Закону № 2262.

Як вказано у частині третій статті 51 Закону № 2262, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Останньою частиною статті 43 Закону № 2262 передбачено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Таким чином, нормами Закону № 2262 чітко встановлено, що підставами для перерахунку призначеної пенсії є: зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або введення для відповідної категорії осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій.

Порядок зміни розміру грошового забезпечення врегульовано зокрема, статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та прийнятими відповідно до цієї статті нормативно-правовими актами.

Встановлення у 2019 році факту відображення у Довідці 1 недостовірної, на думку позивача, інформації не може бути визнано зміною розміру грошового забезпечення, тобто не є обставиною яка, згідно з нормами Закону № 2262, покладає на відповідача обов`язок провести перерахунок пенсії, що була виплачена позивачу у 2012-2017 роках.

Безпідставним, на думку суду, є посилання позивача на частину другу статті 55 Закону № 2262, відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. По-перше, в даному випадку не йдеться про неотримання пенсіонером нарахованих сум пенсій. По-друге, вини Управління в тому, що у Довідці 1 відсутні відомості про суми щомісячної додаткової грошової винагороди, не було.

Суд зауважив, що, відповідно до статті 65 Закону № 2262, особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, якщо, на думку позивача, у Довідці 1 було викладено недостовірну інформацію, що спричинило нарахування пенсії у меншому розмірі, захист порушених прав (інтересів) позивача має відбуватись шляхом подання відповідного позову до винних осіб.

Крім того, суд встановив, що у відповідача не було навіть і формальних підстав для задоволення заяви позивача.

Так, пунктом 7 затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» встановлено, що належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом є довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби. Довідка 2 не є таким доказом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна