Справа № 540/2203/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2203/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури про визнання протиправною відмови у погодженні проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури (далі відповідач, Департамент), в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,466 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача погодити вказаний проект землеустрою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Цей будинок знаходиться на земельній ділянці площею 466 кв.м., яка була передана у власність його батьку (спадкодавцю) рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.12.1999р. №488.

Для належного оформлення права власності на земельну ділянку ним було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яку після виготовлення було подано до Херсонської міської ради.

Листом Управління містобудування та архітектури від 04.06.2019р. №К3103 надано висновок про відмову у погодженні зазначеної вище технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), підставою для відмови у погодженні зазначено те, що відповідно до Плану зонування території м. Херсон частина земельної ділянки орієнтовною площею 18 кв.м. розташована на території загального користування (проїзди, вулиці, майдани), в зоні ТР-2 зона магістральних вулиць, в межах червоних ліній вулиці Нестерова. Тому позивачу запропоновано вилучити із земельної ділянки частину площею орієнтовно 18 кв.м.

Заперечуючи указані Управлінням містобудування та архітектури у висновку обставини, позивач з посиланням на норми Земельного і Цивільного кодексів України щодо переходу права власності чи користування у разі набуття права власності на жилий будинок та щодо погодження землевпорядної документації вважає оскаржений висновок протиправним.

Ухвалою від 25.10.2019р. провадження у справі відкрито, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13 листопада 2019 р. о 09:00 годині. Також відповідача зобов`язано надати докази.

Відповідачем 05.11.2019р. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позову та наводить зміст статей 79-1, 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Указує, що формування нової земельної ділянки відбувається виключно за проектами землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, а подана позивачем технічна документація не є проектом землеустрою і при цьому він до Херсонської міської ради із заявами чи клопотаннями про відведення земельної ділянки не звертався.

Відповідач вважає, що рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.12.1999р. №488 у зв`язку зі спливом великого проміжку часу та зміною законодавства з питань регулювання земельних відносин є невиконаним і втратило чинність, тому посилання позивача на нього є безпідставними.

Також вказує, що згідно Плану зонування території м. Херсон частина земельної ділянки орієнтовною площею 18 кв.м. розташована на території загального користування (проїзди, вулиці, майдани), в зоні ТР-2 зона магістральних вулиць, в межах червоних ліній вулиці Нестерова, тому з огляду на приписи ст.ст. 21, 83 Земельного кодексу України вона не може бути передана у приватну власність чи у користування.

Зазначає, що з огляду на все вищевикладене, підстав для погодження позивачу технічної документації із землеустрою не існує.

Ухвалою від 13.11.2019р. у сторін витребовано докази та відкладено розгляд справи на 27 листопада 2019 року о 13:00 годині.

У зв`язку із ненаданням доказів протокольною ухвалою від 27.11.2019р. оголошено перерву в судовому засіданні на 15:00 годин 11 грудня 2019р.

10.12.2019р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому звертає увагу відповідача на те, що згідно із ч.7 ст.79-1 Земельного кодексу України винесення в натуру меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Ухвалою від 11.12.2019р. зобов`язано відповідача надати докази та оголошено перерву в судовому засіданні до 09:00 год. 23 грудня 2019 року. При цьому в судовому засіданні оглянуто оригінал технічної документації із землеустрою.

Відповідачем 23.12.2019р. подано окремі додаткові докази та пояснення, за змістом яких вказується, що рішенням Херсонської міської ради від 22.11.2013р. №1172 «Про розгляд та погодження меж земельних ділянок» доручено заступнику директора Департаменту, начальникові управління містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування міської ради. Головному архітектору міста розглядати та погоджувати межі земельних ділянок, суміжними власниками яких виступає територіальна громада міста.

На виконання установлених вказаним рішенням повноважень відповідачем було розглянуто подані позивачем 14.05.2019р. клопотання та технічну документацію із землеустрою. За наслідками її розгляду установлено, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 18 кв.м. розташована на території загального користування (проїзди, вулиці, майдани), в зоні ТР-2 зона магістральних вулиць, в межах червоних ліній вулиці Нестерова. Тому відповідно до положень статті 186 Земельного кодексу України у її погодженні було відмовлено, оскільки технічна документація не відповідає затвердженій містобудівній документації - Плану зонування території м. Херсон.

Ухвалою від 23.12.2019р. вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, позаяк з огляду на обсяг доказів справа перестала відповідати критеріям справи незначної складності. У зв`язку з цим також замінено судове засідання, призначене на 23 грудня 2019 року підготовчим засіданням, продовжено строк підготовчого провадження на двадцять днів та відкладено підготовче засідання на 15 січня 2020р. о 10:00 год.

Ухвалою від 15.01.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2020р. о 09:30 год.

В судове засідання 03.02.2020р. учасники справи не з`явились, будучі належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи.

Ухвалою від 03.02.2020р. повернуто відповідачу без розгляду клопотання Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 13:00 год. 14 лютого 2020 року.

14 лютого 2020 р. сторонами надано до суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Ухвалою від 14.02.2020р. клопотання сторін задоволено та вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, у межах строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 466 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.04.2018р. серії ННВ №767703, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської нотаріальної контори Новосельською О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-317.

Право власності позивача на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.04.2018р., номер запису 25576055.

Також судом з`ясовано, що це нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яку рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.12.1999р. №488 передано у власність ОСОБА_2 спадкодавцю. Цим рішенням установлено фактичний розмір земельної ділянки визначити при встановленні меж земельної ділянки в натурі та видачі державного акту на право приватної власності на землю.

У травні 2019 року ОСОБА_1 замовив, а Херсонське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру виготовило «Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина ОСОБА_1 площею 0,0466 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (далі технічна документація). Наявні у технічній документації акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та користувачами, а також акт приймання-передачі межових знаків на зберігання не підписані лише одним із суміжних землевласників уповноваженою особою Херсонської міської ради.

У подальшому 14.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради із заявою про погодження акту зовнішніх меж земельної ділянки, до якої було додано примірник технічної документації.

У відповідь йому було надіслано від Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради висновок, оформлений у вигляді листа від 04.06.2019р. №К-3103, за змістом якого вказане управління не погоджує технічну документацію у зв`язку з тим, що відповідно до Плану зонування території м. Херсон частина земельної ділянки орієнтовною площею 18 кв.м. розташована на території загального користування (проїзди, вулиці, майдани), в зоні ТР-2 зона магістральних вулиць, в межах червоних ліній вулиці Нестерова.

Тобто відповідач вважає, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 18 кв.м. розташована в межах червоних ліній вулиці Нестерова на території загального користування.

Під час розгляду справи судом витребовувались докази щодо наявності обставин, на які посилався відповідач як на підстави для відмови у погодженні технічної документації.

Відповідачем 29.11.2019р. (а.с. 81) та 23.12.2019р. (а.с.98) надавались викопіювання із містобудівної документації, однак з них неможливо встановити розташування меж земельної ділянки позивача та червоних ліній вулиці Нестерова, що не дає змоги підтвердити або спростувати висновок відповідача щодо знаходження частини земельної ділянки в межах червоних ліній вулиці Нестерова на території загального користування.

Вважаючи висновок, оформлений у вигляді листа від 04.06.2019р. №К-3103 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржений висновок на відповідність указаним критеріям, суд звертає увагу на те, що позивач є власником житлового будинку, право власності на яке зареєстроване в установленому законодавством порядку, і цей будинок розташований на земельній ділянці, яку також в установленому діючим раніше законодавством було передано у приватну власність спадкодавцю, але не визначено її конкретний розмір і межі.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частинами 6, 7 статті 79-1 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

За змістом статей 81, 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

прийняття спадщини;

виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із статтею 122 цього Кодексу, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 120 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III установлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Суд звертає увагу на те, що пунктами 2, 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.07.2011р. № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» установлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

У разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Статтею 186 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III установлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Натомість технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується:

Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності;

власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності (частина 14 статті 186).

Крім того, чинною на час виникнення спірних правовідносин редакцією статті 55 Закону України від 22.05.2003р. № 858-IV «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Рішенням Херсонської міської ради від 22.11.2013р. №1172 «Про розгляд та погодження меж земельних ділянок» доручено заступнику директора Департаменту, начальникові управління містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування міської ради. Головному архітектору міста розглядати та погоджувати межі земельних ділянок, суміжними власниками яких виступає територіальна громада міста.

Це рішення, згідно його преамбули, прийнято з метою організації роботи з погодження меж земельних ділянок, суміжними власниками яких виступає територіальна громада міста.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що відповідачу надані повноваження від імені Херсонської міської ради погоджувати межі земельних ділянок, суміжними власниками яких виступає територіальна громада міста, як у даному випадку.

Як видно з матеріалів справи, позивач є власником житлового будинку, на який за ним зареєстровано право власності. При цьому земельна ділянка орієнтовною площею 466 кв.м., на якій розташований житловий будинок, була передана у приватну власність спадкодавцю позивача у 1999 році за правилами Земельного кодексу України від 18.12.1990р. №561-XII.

Доводи відповідача про те, що земельну ділянку не передано у власність, позаяк рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.12.1999р. №488 втратило чинність у зв`язку зі спливом значного проміжку часу після його прийняття і зміною в подальшому правового регулювання питань розпорядження земельними ділянками, не можуть бути прийняті до уваги як такі, що не підтверджені жодним доказом. Так, саме рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.12.1999р. №488 не містить обмежень строку його дії. Законодавство України не містило і не містить такої підстави для втрати чинності рішення органу місцевого самоврядування, як «сплив великого проміжку часу». Також відповідачем не надано доказів відміни чи скасування указаного рішення.

Тобто, земельна ділянка згідно із Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про Державний земельний кадастр» вважається сформованою і кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи.

З урахуванням цього та з метою належного оформлення прав на земельну ділянку позивач відповідно до статті 55 Закону України від 22.05.2003р. № 858-IV «Про землеустрій» замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а після її розроблення 14.05.2019р. подав до Херсонської міської ради для погодження зовнішніх меж земельної ділянки, що прямо видно з тексту відповідної заяви, до якої було додано і примірник технічної документації.

Однак замість вирішення питання про погодження меж земельної ділянки, відповідач надав висновок у формі листа від 04.06.2019р. №К-3103, яким відмовив у погодженні технічної документації.

Суд звертає увагу на те, що подана позивачем технічна документація не підлягає погодженню в силу приписів вищенаведених правових норм, які проаналізовані судом, а має бути безпосередньо затверджена Херсонською міською радою.

Тому суд вважає, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, які визначені Земельним кодексом України, Законами України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій».

За таких обставин оскаржений висновок відповідача у формі листа від 04.06.2019р. №К-3103 є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача погодити технічну документацію, то суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права.

Так, згідно із ч.1 ст.2, ч.2 ст.5, ст.6, ст.9 , ст.242, ст.245 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже було зазначено, технічна документація у даному конкретному випадку не підлягає погодженню.

Крім того, позивач звертався до відповідача за погодженням зовнішніх меж земельної ділянки, однак останній замість цього протиправно вирішив питання щодо погодження технічної документації в цілому.

Відтак питання про погодження зовнішніх меж земельної ділянки залишилось не вирішеним відповідачем.

Підстави для покладення на відповідача обов`язку погодити технічну документацію з урахуванням наведеного відсутні.

Тому, на думку суду, відповідачем з цього приводу допущено протиправну бездіяльність, що повинно мати наслідком покладення на нього обов`язку вирішити питання про погодження зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,0466 га за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії підлягають задоволенню у іншій спосіб, ніж визначено позивачем, з виходом за межі позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. Отже, саме ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 37, ) про визнання протиправною відмову у погодженні проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати оформлений листом від 04 червня 2019 року №К-3103 висновок Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0466 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо не вирішення питання про погодження зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,0466 га за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 64.

Зобов`язати Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури вирішити питання про погодження зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,0466 га за адресою м. Херсон, вул. Нестерова, 64.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 37, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 109020100