Справа № 194/72/20
Суддя: Соколова Ю. І.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/72/20
Номер провадження 2-а/194/3/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

при секретарі Коркіної Т.С.,

за участю позивача Іванова С. ОСОБА_1 ,

відповідача Матвієнка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Матвієнка Андрія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою серії БАА № 637105від 20 січня 2020 року, складеною поліцейським СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Матвієнко А.М., його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В постанові зазначено, що він, 20 січня 2020 року о 09.55 год. в м. Тернівка по вул. Дніпровська, 2, керував автомобілем ЗАЗ 110267, державний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Накладення адміністративного стягнення вважає не законним, а постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух», його автомобіль обов`язковому технічному контролю не підлягає, так як відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля, яким він керував, він відноситься до типу транспортного засобу «фургон малотоннажний -В» та є легковим автомобілем, який використовується ним для власних потреб. Крім того, він відповідачу повідомив, що вину не визнає, оскільки дане правопорушення не вчиняв, так як його автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю, просив перенести розгляд справи у зв`язку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою, однак всупереч його проханню, відповідач протиправно позбавив його такого права та виніс зазначену вище постанову на місці (вул. Дніпровська, 2) в супереч рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015. Також, посилається у позові, що відповідач не ознайомлював його з правами.

В зв`язку з чим, просить скасувати постанову серії БАА № 637105 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 січня 2020 року поліцейського СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Матвієнка Андрія Миколайовича про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що відповідно до чинного законодавства України, його автомобіль ЗАЗ 110267 не підлягає обов`язковому технічному контролю, а тому він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Крім того, зазначив, що його автомобіль відноситься до типу легкового автомобіля, та він його використовує в особистих цілях, а не цілях отримання прибутку. Просив позов задовольнити.

Відповідач - поліцейський СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Матвієнко А.М. позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що ним винесена законна постанова, оскільки відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» вантажні автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю. Вважає, що автомобіль ЗАЗ 110267 не є легковим автомобілем, а тому підлягає обов`язковому технічному контролю раз на два роки. Після зупинки транспортного засобу позивача, поліцейські пересвідчились, що автомобіль не є легковим, має два передніх сидіння, позаду яких є місце для перевезення вантажу, перевірили по базі, що автомобільЗАЗ 110267, державний номерний знак НОМЕР_1 , не пройшов технічний контроль , а тому склали на місці зупинки оскаржувану постанову.

Суд, допитавши позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою серії БАА № 637105 від 20 січня 2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. За змістом вказаної постанови, 20 січня 2020 року о 09.35 годин ОСОБА_2 в м. Тернівка по вул. Дніпровська, 2, керував автомобілем ЗАЗ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

За диспозицією ч. 3 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до 31.3 "б" Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30 січня 2012 року № 137, якою затверджений Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 даного Порядку № 137 вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Статтею 19 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що "Транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Згідно з п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, зі змінами (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, в тому числі «В» - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , зазначено що автомобіль ЗАЗ НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником є ОСОБА_2 , рік випуску 2005 рік, є спеціалізованим вантажним фургоном малотонажним - В, повна маса 1190 кг. (а.с. 8).

Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 має право керувати транспортними засобами категоріями «А1» та «В» (а.с. 7).

На офіційному сайті МТСБУ міститься інформація щодо транспортного засобу позивача, так, автомобіль, державний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_5 ) застрахований, згідно діючого полісу АО 1838611, тип автомобілю В1: легковий автомобіль.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що автомобіль ЗАЗ 110267 є легковим автомобілем, максимальна маса якого не перевищує 3500 кг, оскільки це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, в якому зазначена категорія В, яка дозволяє водіям керувати даним транспортним засобом, а тому позивач правомірно керував автомобілем ЗАЗ 110267, який не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Доводи відповідача про те, що автомобіль ЗАЗ 110267 є спеціалізованим вантажним фургоном малотоннажним лише за конструкцією та підлягає обов`язковому технічному контролю, суд до уваги не бере, оскільки це суперечить письмовим доказам та чинному законодавству України.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач використовує свій автомобіль для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на працівника патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, відповідач не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Слід також зазначити, що судом не приймаються доводи позивача щодо порушення інспектором порядку розгляду справи на місці зупинки з огляду на наступне.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що працівники органів і підрозділів Національноїх поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, уповноважені на місці вчинення правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і за умови оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що відповідач мав право винести постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Тому суд відхиляє доводи позивача, із посиланням на рішення Конституційного Суду України, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Вказана права позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2018 року по справі № 751/6165/17.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 246, 268, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Матвієнка Андрія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Матвієнка Андрія Миколайовича, серії БАА № 637105 від 20 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: поліцейський СРПП 2 Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старший сержант поліції Матвієнко Андрій Миколайович, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Шевченка, буд. 51.

Cуддя: Ю.І. Соколова