Справа № 160/888/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 рокуСправа № 160/888/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправними та скасування постанов,
22.01.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження № 60867220 від 12.12.2019 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення з боржника основної винагороди від 12.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60867220.
Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 10.02.2020 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
04.02.2020 року позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, у якому також зазначила, що підтримує позовну заяву в повному обсязі і просить задовольнити позовні вимоги.
Як передбачено ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до приписів ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
10.02.2020 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Суд звертає увагу, що з копій паспорта і РНОКПП позивача видно, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 04.11.1998 р. Тобто не співпадає рік народження та РНОКПП. Отже, з огляду на копії документів видно, що виконавчий напис стосується іншої особи.
12.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60867220, у якій боржником зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
12.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 основної винагороди у виконавчому провадженні № 60867220.
Не погоджуючись із вказаними постановами й вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Щодо постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 року суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
З матеріалів справи видно, що 12.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60867220, у якій боржником зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , тоді як виконавчий напис, який є виконавчим документом, вчинено про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 28.01.2004р.
Так, позивач у справі (зазначена у спірній постанові боржником), не є боржником за вказаним виконавчим документом.
Відтак, суд робить висновок, що оскаржувана постанова є протиправною, а отже, підлягає скасуванню.
Щодо постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 12.12.2019 року у виконавчому провадженні суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 3 ст. 45 цього ж Закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:
1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;
2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Також ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
12.12.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Цією постановою приватного виконавця визначено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.
Згідно з проведеним приватним виконавцем розрахунком розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 1876,02 грн., що становить 10% від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.
Однак, суд зазначає що у вказаній постанові як боржника зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , тоді як виконавчий напис, який є виконавчим документом, вчинено про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 28.01.2004р.
Так, суд робить висновок, що оскаржувана постанова є протиправною, а отже, підлягає скасуванню.
Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.12.2019 року суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
З матеріалів справи видно, що від стягувача - AT «Перший Український Міжнародний Банк» 15.07.2019 року надійшла заява про примусове виконання рішення, у прохальній частині якої стягувач зазначив, що просить звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування).
У цій же заяві вказано як боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 28.01.2004р.
Відповідач вказує, що керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням встановлених строків, приватним виконавцем було направлено запит до Пенсійного фонду України задля здійснення перевірки майнового стану боржника. Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід від Комунального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №4 Жовтоводської міської ради. На підставі отриманої інформації, приватним виконавцем 20.12.2019 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (яким відповідно до виконавчого напису і заяви стягувача про примусове виконання рішення є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 28.01.2004р., а аж ніяк не позивач у цій справі).
Таким чином, постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 20.12.2019 року також винесена приватним виконавцем у порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» і є протиправною, а стягнення заробітної плати з боржника є неправомірним.
Також суд зазначає, що приватним виконавцем Клітченко О.А. у відзиві на позовну заяву жодним чином не аргументовано, чому у спірних постановах в якості боржника вказано позивача, а не особу, зазначену у виконавчому документі та у заяві стягувача про примусове виконання рішення, тим більше, що навіть РНОКПП у них не співпадає, та на підтвердження своєї позиції не надано доказів, що свідчили б про правомірність винесених приватним виконавцем постанов.
З огляду на зазначене постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60867220 від 12.12.2019 року, про стягнення з боржника основної винагороди від 12.12.2019 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.12.2019 року є неправомірними й винесені у порушення норм чинного законодавства.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довела правомірності винесених нею постанов. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З огляду на зазначене, позовна заява підлягає задоволенню.
Оскільки позивача звільнено ухвалою суду від 24.01.2020 року від сплати судового збору за звернення до адміністративного суду в межах розгляду цієї справи, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження № 60867220 від 12.12.2019 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення з боржника основної винагороди від 12.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60867220.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський