Справа № 811/1714/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 лютого 2020 року справа № 811/1714/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Петренко О.С., перевіривши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Служби безпеки України

про стягнення одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України про відмову йому у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, в зв`язку з втратою працездатності і настання інвалідності ІІ групи;

- зобов`язати СБУ здійснити нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, в зв`язку з втратою працездатності та настання інвалідності ІІ групи, у відповідності з ст.ст. 9,16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов задоволено частково. Вказаним рішенням, зокрема:

- визнано протиправними дії Служби безпеки України про відмову ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, в зв`язку з втратою працездатності та настання інвалідності ІІ групи;

- зобов`язано Службу безпеки України розглянути питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16-Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі, встановленому Законом, з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині даного рішення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 року апеляційну скаргу Служби безпеки України - залишено без задоволення, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 року - без змін.

11.02.2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю, в порядку ст.ст.382,383 КАС України (вх.№2409 від 11.02.2020).

Дослідивши матеріали справи та заяву про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена норма кореспондується з положення п. 1 ч. 6. ст. 246 КАС України, відповідно до якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006р., пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002р., «Ромашов проти України» від 27.07.2004р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004р. зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005р., та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009р.).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Водночас, суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Судом встановлено, що на виконання рішення від 07.08.2018року Кіровоградським окружним адміністративним судом 04.02.2019 року видано виконавчий лист №811/1714/18.

Суд зазначає, що рішення суду може виконуватись як у добровільному, так і у примусовому порядку. Боржник, за власним волевиявленням, може виконати рішення суду добровільно. У разі добровільного порядку виконання рішення суду, виконавчий документ разом із заявою може бути надісланий стягувачем підприємству, установі, організації, фізичній особі. Разом з цим, стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання.

Разом з цим, матеріали заяви містять докази про закінчення виконавчого провадження ВП №59466156, у зв`язку з фактичним у повному обсязі виконанням, на думку виконавця, рішення суду за виконавчим документом № 811/1714/18 (постанова державного виконавця від 20.01.2020 року).

Суд зазначає, що у разі, якщо позивач вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб може оскаржити рішення, дії або бездіяльність органу ДВС, що кореспондується із вимогами ч.8 ст.382 КАС України.

Так, згідно ч. 8 ст.382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що виконавче провадження закінчено державним виконавцем у зв`язку з фактичним у повному обсязі виконанням рішення суду за виконавчим документом № 811/1714/18.

Не оскаржуючи рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що стягувач ( ОСОБА_1 ) погодився з висновками державного виконавця, що рішення суду виконано добровільно та у повному обсязі.

А тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення.

Крім того слід зазначити, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 248, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №811/1714/18 та визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко