Справа № 160/6464/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року Справа № 160/6464/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,
10 липня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 23.06.2019 позивачем було ввезено на митну територію України автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2015 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 , що підтверджується митною декларацією за формою МД-2 від 23.06.2019 та актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.06.2019, з відмітками Волинської митниці ДФС. Сплачено 21 червня 2019 року за розмитнення автотранспортного засобу 165000,00 грн.
Позивач не погоджується з визначеною відповідачем митною вартістю ввезеного нею автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2015 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 , вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200122/2 від 01.07.2019 необгрунтованим, протиправним, оскільки дійсна вартість транспортного засобу підтверджується в повному обсязі документами, що подавались відповідачу разом з електронною митною декларацію серії ЕМД №UA110150/2019/228089 від 26.06.2019.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 у справі №160/6464/19 відкрито провадження в адміністративній справі №160/6464/19, розгляд адміністративної справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11 вересня 2019 року о 11:30 год.
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товару.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з МД надано документи, перелік яких наведеній в графі 44 декларації.
Наданий декларантом до митного оформлення рахунок від 21.06.2019 №б/н (переклад документу не надано) не містить умов доставки та порядку оплати, будь-які платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати за транспортний засіб відсутні. Таким чином, відсутня можливість переконатися в здійсненні оплати саме зазначеної у рахунку суми за відсутності будь-яких додаткових рахунків на оплату.
Серед поданих документів відсутня інформація про можливі відстрочки платежів або варіанти угод за постоплатою транспортного засобу.
В рахунку відсутні індивідуальні ознаки транспортного засобу (колір, технічний стан, чи є бувшим у використанні, інші індивідуальні ознаки).
Отже, декларантом додано одну зі складових митної вартості на рівні 100 євро, проте яка саме складова митної вартості складає 100 євро документально не підтверджено.
Висновок експерта від 26.06.2019 № ГО-1484 містить інформацію лише про відповідність товару його ідентифікаційним ознакам.
Дослідження та висновки не стосуються вартісних характеристик товару.
Отже, документи на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема декларація митної вартості, а також документи, що свідчать про оплату за товар, а також вартість складових митної вартості такі, як транспортні витрати, декларантом не надавались.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року призначено у справі № 804/6464/19 судову товарознавчу експертизу, передавши на її вирішення наступне питання: якою є митна вартість автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2015 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України на дату оцінки - 01.07.2019. Провадження в адміністративній справі № 804/6464/19 зупинено на час проведення експертизи.
14 листопада 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов висновок експерта від 29.10.2019 № 253/19 по визначенню ринкової вартості автомобіля по справі №160/6464/19, у зв`язку з чим, ухвалою від 15 листопада 2019 року провадження у справі №160/6464/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною та скасування картки відмови поновлено, призначено судове засідання на 04.12.2019 о 13:30.
У судовому засідання 04 грудня 2019 року судом відкладено розгляд справи на 10 грудня 2019 року.
10 грудня 2019 року від представника відповідача надійшли пояснення, в яких він вказав, що під час здійснення митного контролю декларантом позивача не було надано разом з митною декларацією від 26.06.2019 №UA110150/2019/228089 експертного висновку. Під час проведення процедури консультацій, декларанта було повідомлено про можливість надання будь-яких додаткових документів, однак декларантом до митниці 01.07.2019 направлено лист - повідомлення про неможливість надати додаткові документи з проханням завершити митне оформлення.
Отже, при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів від 01.07.2019 № UA110000/2019/200122/2 висновок експерта не був предметом дослідження органу доходів і зборів, а тому призначення товарознавчої експертизи не може бути належним доказом протиправності прийнятого відповідачем оскарженого рішення про коригування митної вартості.
Позивач мав право до 20.09.2019 надати додаткові документи, в т.ч., експертний висновок, однак наданий висновок експерта від 26.06.2019 № ГО-1484 містить інформацію лише про відповідність товару його ідентифікаційним даним дослідження та висновки не стосуються вартісних характеристик товару. Окрім того, оформлений товар 02.07.2019 випущений у вільний обіг, а отже не знаходиться під митним контролем, а тому будь-яка оцінка вказаного об`єкту не може вважатися достовірною на час митного оформлення, тобто на 02.07.2019, оскільки є невідомим, де зазнав автомобіль будь-яких пошкоджень чи недоліків.
Згідно з висновком експерта ОСОБА_2 від 29.10.2019 №253/19 при розрахунку ринкової вартості автомобіля зроблено коригування на вартість ремонтно - відновлювальних робіт, необхідних для ремонту матеріалів, вартість деталей, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням фізичного зносу розраховано на загальну суму 8327,02 грн.
Однак, згідно з актом про проведення огляду №UA205010/2019/319997 від 23.06.2019 та опису товару, зазначеного в гр.31 МД від 26.06.2019 №UA110150/2019/228089, декларантом не заявлено про будь-які пошкодження та недоліки, що впливають на вартість автомобіля та вказують на необхідність будь-яких ремонтно - відновлювальних робіт.
Згідно з формулами розрахунку вартості транспортного засобу, що застосовані експертом - не враховуються витрати до кордону України на транспортування та можливе страхування, тощо, які мають включатися до митної вартості товару, згідно з ч. 10 ст. 58 МК України.
Отже, наданим висновком експерта не враховано транспортні витрати, пов`язані доставкою до митного кордону, що є складовими вартості товарів для правильності оподаткування, відповідно до вимог ст. 368 МК України, ч. 10 ст. 58 МК України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року здійснено заміну відповідача - Дніпропетровської митницї ДФС на його правонаступника - Дніпровську митницю Держмитслужби як належного відповідача у справі.
У судовому засіданні 10.12.2019 судом продовжено строк проведення підготовчого засідання строком на 1 місяць та оголошено перерву в судовому засіданні до 19.12.2019 .
18 грудня 2019 року від відповідача надійшли пояснення, в яких приведені доводи, аналогічні за змістом змісту відзиву на позовну заяву.
В судовому засіданні 19 грудня 2019 року судом закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 16 січня 2020 року.
В судове засідання 16 січня 2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Представник позивача подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження
Представник відповідача подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
До декларації декларантом було подано митному органу: рахунок-фактура від 21.06.2019 б/н, декларацію про походження товару від 26.06.2019 № 3015, акт про проведення огляду від 23.06.2019 №UA205010/2019/319997, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.10.2015 ЕМ НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.06.2019 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.10.2015 НОМЕР_4 , документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 26.06.2019, висновок про якісні характеристики ГО-1484 від 26.06.2019, договір про надання послуг митного брокера від 20.06.2019 № 109, паспорт громадянина України НОМЕР_5 від 18.02.1997, платіжне доручення на сплату митних платежів від 21.06.2019 №32, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу ЕІА.46Е.5201-19 від 24.06.2019; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону FК 632524 від 09.01.2018.
Підставою для прийняття оскарженого рішення стали такі обставини.
Відповідно до відомостей про транспортні витрати, згідно наданої до митного оформлення ЕМД ОСОБА_1 , вказано, що на доставлення товару декларантом понесено витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена. Наданий до митного контролю рахунок від 21.06.2019 №б/н (переклад документу не надано) не містить умов поставки транспортного засобу. Дані, що підтверджують або спростовують включення транспортних витрат до ціни, серед поданих документів відсутні.
Додаткові умови та послуги, що можуть бути надані продавцем покупцю, а також їх вартість відсутня у наданому рахунку та в інших поданих документах.
Таким чином, відсутнє документальне підтвердження транспортних витрат, їх вартості та інших витрат, пов`язаних з оцінюваним транспортним засобом, такі як декларування, здійснення митних процедур в країні відправлення, витрати на доставку товару.
Вищезазначений рахунок від 21.06.2019 № б/н не містить умов та порядку оплати, будь-які платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати за транспортний засіб відсутні. Таким чином, відсутня можливість переконатися в здійсненні оплати саме зазначеної у рахунку суми та відсутності будь-яких додаткових рахунків на оплату.
В рахунку відсутні індивідуальні ознаки транспортного засобу (колір, технічний стан, чи є бувшим у використанні, інші індивідуальні ознаки).
До митного оформлення не надано переклад документів, складених іноземною мовою, в тому числі, документа щодо купівлі-продажу, митна декларація країни відправлення та інші документи складені іноземною мовою.
Надаючи оцінку правомірності прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів, суд виходить з такого.
Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів, тощо) (ч. ч. 5, 7 ст. 58 МК України).
Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч. 4, ч. 5 ст. 55 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 2 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст.57 МК України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Отже, згідно з п.1 ч. 1 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, є визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
З аналізу вищевказаних норм, суд дійшов до висновку, що у ч. 2 ст. 53 МК України визначений перелік документів, які можуть бути подані для підтвердження вартості товару, а конкретний перелік документів визначається залежно від умов придбання того чи іншого товару у кожному окремому випадку.
Оцінюючи доводи відповідача про те, що в поданих декларантом документах відсутнє документальне підтвердження транспортних витрат, їх вартості та інших витрат пов`язаних з оцінюваним транспортним засобом, такі як декларування, здійснення митних процедур в країні відправлення, витрати на доставку товару, суд виходить з такого.
Як встановлено судом під час розгляду справи та підтверджується декларацією від 26.06.2019 № UA110150/2019/228089 декларантом митному органу надавався документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 26.06.2019, що також не заперечує і представник відповідача. Проте, як видно зі змісту оскаржуваного декларантом рішення митним органом вказано, що взагалі не було подано документи на підтвердження транспортної складової, з чого суд доходить висновку, що такий документ не було взято до уваги митним органом.
Як вказав представник позивача 23.06.2019 позивачем було ввезено автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, номер кузова VIN - WVGZZZ7PZGD013055 на митну територію України, що підтверджується митною декларацією за формою МД-2 від 23.06.2019 та актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.06.2019 року, з відмітками Волинської митниці ДФС.
Позивачем також сплачено 21 червня 2019 року за розмитнення автотранспортного засобу 165000,00 грн.. З наведеного видно, що автомобіль було доставлено в Україну власним ходом, а отже в даному випадку транспорті витрати можуть складатися тільки з вартості пального.
У той же час, відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Тобто, у випадку самостійної доставки транспортного засобу (власним ходом) на територію України такі документи (транспортні (перевізні)) не обов`язково мають бути в наявності.
Суд зазначає, що не надання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №815/6242/17 з подібними правовідносинами.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
У постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 Верховний Суд дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Судом досліджено декларацію ЕМД від 26.06.2019 №UA110150/2019/228089, подану позивачем, та встановлено, що характеристики авто позивача зазначені в ній: автомобіль легковий, марка VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова VIN - WVGZZZ7PZGD013055; тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2967 смЗ, потужність - 193 кВт, екологічна норма - ЄВРО-6; дата виготовлення - 22.09.2015.
У той час як у ЕМД від 22.05.2019 № UA204010/2019/217699 характеристики авто: автомобіль легковий, марка VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, календарний рік виготовлення: 2015 модельний рік, рік виготовлення - 2016, номер кузова VIN - WVGZZZ7PZGD008990; тип двигуна - дизельний, робочий об`єм двигуна - 2967 смЗ, потужність - 193 кВт.
Враховуючи те, що дата виготовлення авто позивача - 22.09.2015, а в ЕМД від 22.05.2019 № UA204010/2019/217699 календарний рік виготовлення 2015, а модельний рік виготовлення - 2016, то у суду відсутня можливість визначити чи аналогічний у вказаних автомобілей модельний ряд.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а висловив таку правову позицію: "…у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом".
Отже, відповідачем суду не надані докази того, що ввезене авто за ЕМД від 22.05.2019 № UA204010/2019/217699 є ідентичним тому, що ввезено позивачем та заявлено до розмитнення за ЕМД від 26.06.2019 №UA110150/2019/228089.
Згідно ч. 1, ч. 3 - 5 ст. 102, ч. 1 ст. 103 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
Зазначена експертна оцінка проведена станом на 01.07.2019 тобто на дату прийняття оскарженого рішення.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати з оплати судового збору у сумі 6677,47 грн.
Згідно з положеннями частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
В матеріалах справи містяться рахунок - фактура від 24.10.2019 № 238, виставлені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за проведення судової автотоварознавчої експертизи на суму у розмірі 3500,00 грн. та квитанція від 28.10.2019 № ПН1912246 на суму у розмірі 3500,00 грн., згідно яких позивачем було проведено оплату за проведене експертне дослідження.
На підставі чого, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача Дніпровської митниці Держмитслужби витрат на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 3500,00 грн., що сплачені позивачем згідно квитанції від 28.10.2019 №ПН1912246.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 205, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200122/2 від 01.07.2019.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 6677 (шість тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 47 коп. та витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 січня 2020 року.

Суддя О.В. Царікова