Справа № 420/5792/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5792/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області (; адреса: вул. Прохорівська, 6, м. Одеса, 66091) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому позивач просив суд:

застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у вигляді повного зупинення експлуатації будівель водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202», яка розташована за адресою: 65013, Одеська область, місто Одеса, вул. Миколаївська дорога, 142-а, шляхом відключення вищевказаних будівель водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202» від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих у акті №130 від 01.07.2019 року, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в акті перевірки №130 від 01.07.2019 року за номерами 1-31.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.11.2019 року.

12.11.2019 року за вх.№42345/19 від відповідача надійшов відзив по справі.

Підготовче засідання, призначене на 13.11.2019 року, відкладено за клопотанням відповідача на 05.12.2019 року.

Підготовче засідання, призначене на 05.12.2019 року, відкладено за клопотанням відповідача на 12.12.2019 року.

10.12.2019 року за вх.№46873/19 від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2020 року.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. на лікарняному судове засідання призначено на 06.02.2020 року.

У судове засідання 06.02.2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно. 06.02.2020 року від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження за їх відсутності.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин справа розглянута у порядку письмового провадження.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що посадовими особами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснено перевірку водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202», що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , під час якої перевірено: будівлі, споруди, приміщення, територію з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено Акт №130 від 01.07.2019р.

Актом №130 встановлені порушення приписів Кодексу цивільного захисту України №5403-VI, Правил пожежної безпеки в Україні та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів нормам і правилам у сфері пожежної, техногенної безпеки.

Порушення за номерами 1-31 Акту №130 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей.

Позивач зазначає, що неусунення виявлених перевіркою порушень прямою дією впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

12.11.2019 року за вх.№42345/19 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач наголошує на порушенні порядку проведення контрольного заходу, відповідачу не було надано ані примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, ані постанови про накладення адміністративного штрафу, не було вручено примірника акту та припису. З огляду на це відповідач просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи проведену перевірку незаконною.

06.02.2020 року за вх.№5358/20 від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи уточненого відзиву на позовну заяву, у якій відповідачем спростовується обґрунтованість встановлених Головним управлінням у Акті №130 порушень.

Відповідач клопоче про поновлення судом строку для подання уточнення до відзиву посилаючись на поважність причин пропуску строку його подання, встановленого судом у зв`язку із об`ємом зібраних матеріалів.

Суд відхиляє клопотання відповідача, не убачаючи підстав для продовження строку подання уточнень до відзиву та прийняття його до розгляду судом, враховуючи наступне:

- подання такої заяви як уточнення до відзиву положення чинного КАС України не встановлюють, відзив на позовну заяву поданий відповідачем 12.11.2019р., отже право на подання заяви по суті справи реалізоване відповідачем згідно із ч.5 ст.162 КАС України;

- підстави для продовження строку подання відзиву відповідно до ч.2 ст.121 КАС України в даній справі відсутні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 18 червня - 01 липня 2019 року відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, наказу ГУ ДСНС України в Одеській області №509 від 18.12.2018р. «Про виконання річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з надзвичайних ситуацій за 2019 рік, затвердженого Наказом ДСНС України від 30.11.2018 року №692» на підставі посвідчення на проведення перевірки №170 від 14.06.2019 р. головним інспектором Суворовського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області майором служби цивільного захисту Єрмаковою О.В. здійснено перевірку водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202», яка розташована за адресою: 65013, Одеська область, місто Одеса, вул. Миколаївська дорога, 142-а, під час якої перевірено: будівлі, споруди, приміщення, територію з метою перевірки додержання вимог законодавства техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено Акт №130 від 01.07.2019 року.

Актом перевірки встановлені порушення приписів Кодексу цивільного захисту України №5403-VI (далі КЦЗУ), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014р, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015р. за №252/26697 та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки (а.с.16-23), а саме:

1. Приміщення будівель та споруд не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

2. Не надано документи щодо обробляння засобами вогнезахисту дерев`яних елементів покрівель будівель та споруд.

3. Не надано документи, що пов`язані з проектуванням вогнезахисту та вогнезахисним оброблянням дерев`яних одноповерхових будиночків, суб`єктів господарювання, які мають відповідну ліцензію на такий вид робіт.

4. Не надано протоколи заміру опору ізоляції електромережі.

5. Не надані документи щодо захисту будівель, споруд і зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів.

6. Не виконано з`єднання жил проводів за допомогою опресування, паяння. зварювання або затискачів.

7. Допускається влаштування тимчасових дільниць електромережі в корпусі № 2 у душових приміщеннях та в підсобному приміщенні (ІІ поверх палуба).

8. Допускається експлуатація електророзподільних коробок (доз) без кришок.

9. Допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи.

10. Допускається експлуатація ламп розжарювання зі знятими ковпаками (плафонами).

11. Електророзетки, вимикачі, перемикачі не встановлені на не горючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра в дерев`яних домиках.

12. Приміщення електричної щитової не відділено протипожежними перешкодами.

13. Газобалонні установки не відповідають Правилам безпеки систем газопостачання України, затвердженим наказом Мінпаливенерго України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119 (далі - НПАОП 0.00-1.20).

14. Територія не забезпечена первинними засобами пожежогасіння, пожежними щитами, які укомплектовані: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт. - (на кожному щиті).

15. Не забезпечені приміщення та територія первинними засобами пожежогасіння вогнегасниками, відповідно до Типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02 квітня 2004 року № 151, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29 квітня 2004 року за № 554/9153.

16. Не розміщені вогнегасники шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 м від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані від дверей, достатній для її повного відчинення.

17. Не представлені документи по забезпеченню об`єкта зовнішнім протипожежним водопостачанням.

18. Допускається захаращення побутовими речами, хламом тощо підсобного приміщенні (II поверх палуба).

19. Посадові, відповідальні особи не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях».

20. На території об`єкта на в`їзді (виїзді) не встановлено схему території, в якій слід вказувати розміщення будівель, гідрантів, під`їздів пожежних автомобілів до них.

21. Не розроблені і не вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі.

22. Допускається один евакуаційний вихід с І та ІІ-го поверхів корпусу № 2.

23. Керівником не визначені спеціальні місця для куріння, які необхідно позначити відповідним знаком або написом, встановити урну або попільницю з негорючих матеріалів.

24. Громадяни, котрі тимчасового проживають не ознайомлені адміністрацією з основними вимогами пожежної безпеки (під розпис).

25. У житлових номерах, кімнатах будівель для тимчасового проживання людей не вивішені на видимих місцях:

план евакуації з відповідного поверху із зазначенням даного номера, кімнати, евакуаційних виходів та шляхів руху до них, місць розміщення первинних засобів пожежогасіння, а також необхідний пояснювальний текст і пам`ятка про дії на випадок виникнення пожежі;

стисла пам`ятка для мешканців про правила пожежної безпеки.

26. На об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) не встановлений протипожежний режим, який включає:

порядок утримання шляхів евакуації; визначення спеціальних місць для куріння; порядок застосування відкритого вогню;

порядок використання побутових нагрівальних приладів; порядок проведення тимчасових пожежонебезпечних робіт;

правила проїзду та стоянки транспортних засобів;

порядок відключення від мережі електроживлення обладнання у разі пожежі;

порядок проходження посадовими особами навчання й перевірки знань з питань пожежної безпеки, а також проведення з працівниками протипожежних інструктажів та занять з пожежно-технічного мінімуму з призначенням відповідальних за їх проведення;

порядок організації експлуатації і обслуговування наявних засобів протипожежного захисту;

порядок проведення планово-попереджувальних ремонтів та оглядів електроустановок, опалювального, вентиляційного, технологічного та іншого інженерного обладнання;

порядок збирання членів пожежно-рятувального підрозділу добровільної пожежної охорони та посадових осіб, відповідальних за пожежну безпеку, у разі виникнення пожежі, виклику вночі, у вихідні й святкові дні;

порядок дій у разі виникнення пожежі: порядок і способи оповіщення людей, виклику пожежно-рятувальних підрозділів, електроспоживачів, застосування засобів пожежогасіння; послідовність евакуації людей та матеріальних цінностей з урахуванням дотримання техніки безпеки.

При розробленні інструкцій дій у разі виникнення (виявлення) пожежі необхідно використовувати розділ VIII цих Правил.

Працівники об`єкта мають бути ознайомлені з цими вимогами на інструктажах або під час проходження пожежно-технічного мінімуму.

27. Для кожного приміщення об`єкта не розроблено інструкції про заходи пожежної безпеки.

У цих інструкціях повинні вказуватися:

категорія приміщення з вибухопожежної та пожежної небезпеки; вимоги щодо утримання евакуаційних шляхів та виходів;

спеціальні місця для куріння та вимоги до них;

порядок проведення зварювальних та інших вогневих робіт;

порядок огляду, вимкнення електроустановок, приведення в пожежобезпечний стан приміщень та робочих місць, закриття приміщень після закінчення роботи;

обов`язки та дії працівників у разі виникнення пожежі.

Ці інструкції мають вивчатися під час проведення протипожежних інструктажів, проходження навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму, а також в системі виробничого навчання і вивішуватися на видимих місцях.

Інструкції про заходи пожежної безпеки не розробляються для душових, басейнів, мийних, умивалень та санвузлів, а також для коридорів та вестибюлів.

28. Не надано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкту господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

29. Не проведено ідентифікацію на визначення потенційно-небезпечним об`єктом з урахуванням усіх чинників небезпеки.

30. Працюючий персонал об`єкту не забезпечений засобами індивідуального захисту органів дихання.

31. Не організовано проходження функціонального навчання відповідними особами керівного складу та фахівцями, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту.

Так, зокрема, як зазначено позивачем, порушення за номерами 1-31 (тобто всі порушення) Акту №130 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей.

Будь-яких скарг під час проведення позапланового заходу та заперечень на Акт №130, який 01.07.2019 р. вручено ОСОБА_1 , не надходило (зворотній бік а.с.23).

З метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в Акті №130 від 01.07.2019 року, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, було видано Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №110 від 05.07.2019 р., який в той же день направлено відповідачу (а.с.24-27) поштою.

Відповідно п.п. 57 п. 4 Указу Президента України «Про деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій» № 20/2013 від 16.01.2013 року, ДСНС України відповідно до покладених на неї завдань організовує та проводить перевірки додержання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, організації виконання заходів щодо захисту населення і територій від надзвичайних - ситуацій техногенного та природного характеру на підприємствах, в установах, організаціях, що входять до складу залізничного, автомобільного, авіаційного, морського та річкового транспорту, на базах, складах, арсеналах зберігання та у місцях виробництва, утилізації ракетно-артилерійського озброєння, компонентів рідкого ракетного палива.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі - ГУ ДСНС України в Одеській області), затвердженого наказом ДСНС України № 507 від 21.09.2017 р., ГУ ДСНС України в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань, на відповідній території здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, іншими суб`єктами господарювання, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до п.п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємстві окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежо-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Як встановлено частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

З огляду на встановлені в акті №130 від 01.07.2019р. порушення, суд дійшов висновку, що подальша експлуатація водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202», яка розташована за адресою: 65013, Одеська область, місто Одеса, вул. Миколаївська дорога, 142-а, створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людей. Не усунення виявлених перевіркою порушень прямо впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей.

Суд погоджується з доводами позивача, що при такому становищі існує реальна загроза втрати життя, отримання травм, шкоди здоров`ю через невиконання та ігнорування керівництвом та посадовими особами відповідача вимог законодавства з питань пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно частини 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльност» визначає, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Частина 10 зазначеної статті також передбачає, що у разі якщо обґрунтованість заходів реагування, зазначених у розпорядчих документах щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), відповідно до закону має бути підтверджена адміністративним судом, зазначені в таких документах строки усунення виявлених порушень, застосування до суб`єкта господарювання санкцій обраховуються з дня набрання законної сили постановою адміністративного суду про підтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування.

Наведена норма визначає наступну процедуру реалізації контролюючим органом своїх повноважень. У випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів як: 1) повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), 2) реалізації продукції, 3) виконання робіт, 4) надання послуг, будь-який орган контролю без попереднього прийняття розпорядчого документа безпосередньо звертається до суду із адміністративним позовом, предметом якого є застосування одного з вищенаведених заходів.

Суд зазначає, що на підтвердження усунення порушень, визначених приписом №110 від 05.07.2019 року, відповідачем не надано жодних документів та письмових доказів.

Натомість, у відзиві на позовну заяву надає обґрунтування порушення порядку проведення перевірки та нормативну невідповідність встановленим порушенням.

Суд звертає увагу, що предметом даного спору є обґрунтованість застосування до суб`єкта господарювання заходів реагування, а не правомірність встановлених порушень чи порядку проведення контрольного заходу. Суд наголошує, що Акт перевірки було отримано відповідачем, про що міститься його підпис на Акті перевірки, а Припис направлено відповідачу поштою, про що також надані докази направлення. Будь-якої інформації щодо оскарження дій посадових осіб Головного управління ДСНС України в Одеській області щодо проведення перевірки або оскарження Припису №110 від 05.07.2019 року відповідачем не зазначено. Крім того, посадових осіб було допущено до перевірки.

Предмет даного спору, у сукупності із наявними письмовими доказами, свідчить про можливість оцінки доцільності повного зупинення експлуатації будівель, однак питання щодо правомірності проведення самої перевірки у межах розгляду справи №420/5792/19 не є предметом судового розгляду.

Перевірку проведено у червні 2019 року, Акт та Припис складено як розпорядчі документи у липні 2019 року, проте до подання позовної заяви про застосування заходів реагування ФОП ОСОБА_1 не реалізував своє право оскаржити дії позивача та або складений на його адресу Припис №110 від 05.07.2019р. відповідно до положень ч.1 ст.5 КАС України.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України суд перевіряє у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядувана справа не є справою такої категорії, отже адміністративний суд не має обов`язку в цій справі перевіряти дії та рішення ГУДСНС України в Одеській області на відповідність критеріям, встановленим ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (ст. 43 Конституції України).

Отже, саме людина, її життя і здоров`я, зокрема визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров`я умовами праці.

Недотримання правил у сфері промислової безпеки, охорони праці може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушуватиме конституційно закріплені права людей, зокрема тих, які працюють на електроустановках, та, окрім того, створює загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють на підприємствах, установах, організаціях, які обслуговуються такими електроустановками.

Положення ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують, що право кожного на життя охороняється законом та обов`язок захищати право на життя за ст. 2 цієї Конвенції визначається у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, яка визначає гарантування кожному, хто перебуває під юрисдикцією, прав і свобод, визначених в Конвенції.

Судом взято до уваги факт відсутності проведення відповідачем заходів, що сприяють усуненню встановлених порушень, на даний час відсутні належні докази, що вимоги припису ним виконані у будь-якій частині, а порушення - усунені.

Таким чином, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що недотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, свідчить, що наявність зазначених в Акті та приписі порушень є реальним ризиком виникнення надзвичайних ситуацій та створює загрозу життю та здоров`ю осіб.

Тому, оскільки виявлені під час проведення перевірки порушення законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту не усунуті відповідачем, позивачем позовні вимоги підтримуються, суд дійшов висновку, що існують всі підстави для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даній справі тягар доказування розподіляється таким чином, що відповідач зобов`язаний довести відсутність або усунення порушень, виявлених та зафіксованих в ході перевірки, чого ФОП ОСОБА_1 не було здійснено.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, проте таких витрат позивач у цій справі не поніс.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області (; адреса: вул. Прохорівська, 6, м. Одеса, 66091) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - задовольнити повністю.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у вигляді повного зупинення експлуатації будівель водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202», яка розташована за адресою: 65013, Одеська область, місто Одеса, вул. Миколаївська дорога, 142-а, шляхом відключення вищевказаних будівель водно-спортивної станції «Лагуна» «Причал №202» від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих у акті №130 від 01.07.2019 року, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в акті перевірки №130 від 01.07.2019 року за номерами 1-31.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.