Справа № 826/13003/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого – судді Лічевецького І.О., суддів – Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі – Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі за текстом – «НАК «Нафтогаз України») звернулась до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Державної аудиторської служби України № 05-14/683 від 12.09.2017 р.

На обгрунтування своїх вимог позивач посилався на відсутність порушень у діяльності компанії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд безпідставно вдався до дослідження завданих НАК «Нафтогаз України» збитків, оскільки такі порушення встановлюються під час звернення Державної аудиторської служби України з позовом про їх стягнення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання плану проведення заходів державного фінансового контролю на ІІ квартал 2017 р. посадовцями Державної аудиторської служби України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності НАК «Нафтогаз України» за період з 01.04.2015 р. по 31.03.2017 р.

Результати ревізії оформлено актом № 05-21/4 від 09.08.2016 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, допущено порушення пунктів 4.6, 4.8 Положення про порядок ведення претензійної та позовної роботи, затвердженого наказом НАК «Нафтогаз України» № 211 від 23.07.2012 р., ст. 193 Господарського кодексу України, що призвело до матеріальної шкоди (збитків).

Такий висновок обґрунтовано наступним.

У порушення вимог пунктів 4.6, 4.8 Положення про порядок ведення претензійної та позовної роботи, затвердженого наказом НАК «Нафтогаз України» № 211 від 23.07.2012 р., підконтрольною установою несвоєчасно ініційовано позовну роботу, внаслідок чого пропущено термін позовної давності та не забезпечено стягнення з ПАТ «Рівнеазот» 3 % річних та інфляційних витрат у загальній сумі 200 726 839 грн. 60 коп.

На порушення статті 193 ГК України та договору про закупівлю послуг № 13/09 від 13.02.2014 р. НАК «Нафтогаз України» зайво сплачено ДП «Нафтогазообслуговування» кошти у сумі 251 297 грн. 44 коп., що призвело до матеріальної шкоди (збитків).

На порушення статті 193 ГК України та пункту 2.2 договору № 37 від 14.12.2016 р. позивачем завищено вартість послуг та зайво сплачено ТОВ «САМСОН» 226 843 грн. 03 коп., що призвело до матеріальної шкоди (збитків).

На порушення статті 193 ГК України, статті 629 Цивільного кодексу України, розділів V, VII договору № RS/2015 від 09.04.2015 р. НАК «Нафтогаз України» не нараховано компанії Ryder Scott Co.LP пеню та не стягнуто 8 025 доларів США (199 093 грн. 03 коп.).

На підставі висновків, викладених в акті ревізії, відповідачем направлено вимогу № 05-14/683 від 12.09.2017 р. «Про усунення порушень законодавства».

Цією вимогою Державна аудиторська служба України зобов’язала позивача:

- опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення у встановлено законодавством порядку;

- розглянути питання про притягнення працівників Підприємства, винних у порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 р. № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03 лютого 2016 р. (надалі за текстом – «Положення») Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення визначено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Відповідно до підпунктів 16, 23 пункту 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов’язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Тобто, вимога органу державного фінансового контролю про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, є обов’язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, оскільки такі збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю.

При цьому, правильність обчислення збитків має перевірятись судом, який розглядає позов Державної аудиторської служби України про стягнення збитків, а не під час вирішення справи за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, з огляду на те, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов’язки для позивача.

Наведена правова позиція викладена як у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2014 р. № 21-93а14, так і у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 р. у справі №820/339/17.

У даній справі, Державна аудиторська служба України пред’явила вимогу про усунення порушень законодавства, виявлених під час ревізії, і ця вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Крім того, пункти вимоги щодо необхідності опрацювання матеріалів ревізії та розгляду питання про притягнення винних працівників до відповідальності самі по собі не створюють жодних негативних наслідків для позивача, оскільки не зобов’язують НАК «Нафтогаз України» прийняти конкретне рішення.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 11 лютого 2020 р.

Головуючий суддя І.О. Лічевецький

суддя М.І. Кобаль

суддя В.П. Мельничук