Справа № 138/2807/19
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 лютого 2020 р. Справа № 138/2807/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Могилів-Подільської державної районної адміністрації Вінницької області (пл. Шевченка, б. 1, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000)

до: Управління Держпраці у Вінницькій області (вул. Магістратська, б. 37, м. Вінниця, 21050)

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Могилів-Подільська державна районна адміністрація Вінницької області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ВН1328/204/АВ від 18.10.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 11.09.2019 року відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування підприємства позивача було виявлено порушення, з огляду на що 12.09.2019 року було винесено відповідний припис та зобов`язано позивача усунути виявлені недоліки. 19.09.2019 року позивач повідомив відповідача про виконання припису та усунення порушень, проте відповідачем складено постанову про стягнення штрафу. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 10.12.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків.

23.12.2019 року за вх. № 58954 через канцелярію суду позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 27.12.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 21.01.2020 року.

21.01.2020 року за вх. № 1742/20 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та вважає, що у їх задоволенні слід відмовити. По суті спірних правовідносин, пояснив, що 15.04.2019 року на його адресу надійшло звернення ОСОБА_1 , який вказав, що колишнім головою позивача ОСОБА_2 в період з 27.03.2018 року по 16.07.2019 року відносно нього порушено законодавство про працю в частині не надання належним чином оформленої трудової книжки. З огляду на це та на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування 04.09.2019 року № 4568/04-03, наказу від 04.09.2019 року № 781-О, уповноваженою особою відповідача проведено інспекційне відвідування установи позивача. За результатами перевірки складено акт № ВН1328/204/АВ від 11.09.2019 року, в якому зафіксовано порушення вимог ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та п. 2.4, 2.6 глави ІІ Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 58). У зв`язку з цим відповідачем видано припис про усунення виявлених порушень № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019 року та надано строк для усунення недоліків до 20.09.2019 року. У зв`язку з не усуненням виявлених недоліків, відповідачем 18.10.2019 року винесено постанову № ВН1328/204/АВ про накладення штрафу у сумі 4 173 грн. 00 коп.

Цього ж дня за вх. № 1832/20 позивачем надано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. Одночасно за вх. № 1829/20 відповідачем надано належним чином засвідчену копію листа за вих. № 2921/02-02.13 від 20.09.2019 року.

У судовому засіданні 21.01.2020 року представник позивача підтримала позовні вимоги та надала пояснення по суті спірних правовідносин. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову та вказала, що позивачем на виконання вимог припису про усунення виявлених порушень № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019 року, видано наказ № 55-к від 19.09.2019 року про внесення змін та доповнень до наказу від 23.03.2018 року № 19-к «Про звільнення ОСОБА_1 », який відрізняється від копії наданої до позовної заяви. Представник позивача заперечував проти цього, вказував, що ним були внесені відповідні зміни до наказу. Внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_3 він немає змоги, оскільки трудова книжка знаходиться в останнього, який на численні прохання з`явитися до позивача для внесення відповідних записів до трудової книжки з`являвся, проте трудову книжку відмовлявся надати, про що складений відповідний акт. Судове засідання відкладено на 06.02.2020 року.

Представники сторін у судове засідання 06.02.2020 року не з`явилися, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. До суду надали заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Відповідачем у період з 10.09.2019 року по 11.09.2019 року проведено інспекційне відвідування позивача, за результатами якого складено акт № ВН1328/204/АВ від 11.09.2019 року, в якому зафіксовано порушення позивачем ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме позивач видав дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.042019 року працівнику ОСОБА_1 не оформлену належним чином та п. 2.4, 2.6 гл. ІІ Інструкції № 58 - не проведено зміни в наказі і не зроблено відповідно правильні записи до дубліката трудової книжки ОСОБА_1 ..

На підставі акту 12.09.2019 року відповідачем видано припис № ВН1328/204/АВ/П, яким зобов`язано позивача усунути виявлені порушення до 20.09.2019 року.

У визначений строк виявлені недоліки позивачем усунені не були, тому відповідач 18.10.2019 року прийняв постанову № ВН1328/204/АВ про накладення штрафу у сумі 4 173 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності») заходи контролю здійснюються органами, зокрема, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

П. 14 Порядку № 295 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником; перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

П. 19, 20 Порядку № 295 встановлено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Так, відповідно до Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці (п. 2 Порядку).

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 27 Порядку).

Таким чином, юридичною підставою для винесення припису про усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства є акт встановленого зразка посадової особи органу Держпраці, складений за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, в якому викладені порушення трудового законодавства.

Як передбачено ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки оформляються для всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки оформляються також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 58 основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно п. 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

П. 2.4. Інструкції № 58 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу

(розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п. 2.6. Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Системний аналіз норм свідчить, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка, до якої вносять, зокрема: записи про прийняття та звільнення з роботи. Такі записи вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання відповідного наказу (розпорядження). При цьому, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної відповідачем інспекційного відвідування позивача, виявлено порушення останнім вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, оскільки дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.042019 року працівнику ОСОБА_1 не оформлений належним чином та п. 2.4, 2.6 гл. ІІ Інструкції № 58, оскільки позивачем не проведено зміни в наказі і не зроблено відповідно правильні записи до дубліката трудової книжки ОСОБА_1 .. Позивачеві наданий строк для усунення вказаних порушень до 20.09.2019 року.

Позивач, на виконання вимог припису, наказом № 55-к від 19.09.2019 року «Про внесення змін та доповнень до наказу т.в.о. керівника апарату районної державної адміністрації від 23.03.2018 року № 19-к «Про звільнення ОСОБА_1 » вніс зміни та доповнення до п. 1 наказу т.в.о. керівника апарату районної державної адміністрації від 23.03.2018 року № 19-к «Про звільнення ОСОБА_1 » доповнивши його словами та цифрами наступного змісту: «пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». П. 2 цього наказу зобов`язано сектор з питань персоналу апарату районної державної адміністрації (Білоус Г.П.) ознайомити ОСОБА_1 під особистий підпис з наказом та видати належним чином оформлений дублікат трудової книжки.

Одночасно позивачем направлено відповідний лист ОСОБА_1 за вих. № 2915/02-02.13 від 19.09.2019 року із проханням з`явитися з дублікатом трудової книжки для внесення уточненого запису в дублікат трудової книжки.

Крім цього, 19.09.2019 року позивачем також було направлений лист відповідачеві за № 2914/02-02.13, яким проінформувало про запрошення ОСОБА_1 для внесення уточненого запису у дублікат трудової книжки.

ОСОБА_1 , з`явившись 20.09.2019 року до позивача, відмовився надавати дублікат трудової книжки для внесення уточнюючих записів, про що складено акт фіксації відмови від надання трудової книжки (дублікату) ОСОБА_1

20.09.2019 року позивач додатково повідомив відповідача, листом за № 2921/02-02.13, про вказану обставину.

25.09.2019 року відповідачем було проведено інспекційне відвідування позивача щодо перевірки усунених порушень, за результатом якого складено акт № ВН1393/204/АВ. Відповідач в акті зазначив про тривалість порушення щодо не внесення змін та відповідних записів до дублікату трудової книжки ОСОБА_1 .

Цього ж дня прийняв спірну постанову № ВН1328/204/АВ про накладення штрафу у сумі 4 173 грн. 00 коп.

У цьому контексті суд не може погодитися з висновком відповідача про те, що позивачем не виконані вимоги припису та не усунені виявлені порушення, з огляду на наступне.

Позивачем були внесені відповідні зміни до наказу № 19-к від 23.03.2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Вказана особа була запрошена з метою ознайомлення останнього з наказом про внесення відповідних змін та внесення уточнюючих записів до дублікату трудової книжки. Однак ОСОБА_1 відмовився надати трудову книжку повноважним особам відповідача для внесення відповідних записів, що засвідчено актом від 20.09.2019 року. Така поведінка ОСОБА_1 фактично унеможливила внесення відповідних записів до дублікату трудової книжки останнього та виконання вимог припису відповідача у повному обсязі.

Проте вищезазначеного також не заперечував відповідач під час судового розгляду справи.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що невиконання припису відбулося не з вини позивача, оскільки його повноважними особами були вжиті усі залежні від них заходи для усунення виявлених порушень та виконання вимог припису відповідача у повному обсязі.

На переконання суду, не виконання позивачем припису сталося через об`єктивні, незалежні від нього обставини, а тому не може слугувати підставою для застосування штрафних санкцій до позивача.

Крім цього, згідно загальних засад права та класичної структури правопорушення, суд вказує, що його обов`язковими складовими є: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна сторона та суб`єктивна сторона. Остання, зокрема, й включає у свій склад - вину, яка в переважних випадках є рушійною силою здійснення чи, навпаки, нездійснення певних дій, що призводить до вчинення правопорушення. Відсутність хоча б одного елементу складу правопорушення виключає його наявність, як такого.

У правовій доктрині існують два підходи до визначення вини юридичної особи. Перший підхід - це суб`єктивна теорія вини, відповідно до якої вина юридичної особи визначається через вину її посадових осіб чи представників. Психічне ставлення до порушення окремих посадових осіб «переноситься» на всю юридичну особу. Інша теорія - об`єктивна. У центрі цієї концепції лежать не певні характеристики психічного ставлення до вчинюваного, а характеристика діяльності порушника в конкретних умовах. Тобто, юридична особа вважається винною в порушенні законодавства, якщо вона мала можливість для його дотримання, однак не здійснила всіх належних для цього заходів.

Як вже зазначалось, з боку позивача були вчинені усі необхідні дії, направлені на усунення виявлених порушень.

За таких обставин, у даному випадку, відсутня наявність вчинення позивачем відповідного правопорушення.

На переконання суду, дії ОСОБА_1 щодо відмови у наданні дублікату трудової книжки для внесення уточнюючих записів, не можуть ставитись у провину позивачеві та констатації факту вчинення ним порушення законодавства про працю та як наслідок застосування до нього штрафних санкцій.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем 25.09.2019 року було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення № ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС, яким зафіксовано факт вчинення посадовою особоюб позивача, ОСОБА_4 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В свою чергу, вказана постанова була оскаржена до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, рішенням останнього від 21.12.2019 року визнана протиправною та скасована. Задовольняючи позовні вимоиг у цій частині Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області виходив з того, що ОСОБА_4 були вжиті всі залежні від нього заходи для усунення виялвених порушень законодавства про працю під час зідйснення перевірки відповідачем. Виконання ж припису не в повному обсязі відбулося не з його вини. Тож суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення посадової особи позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до переконання про протиправність постанови відповідача про накладення штрафу № ВН1328/204/АВ від 18.10.2019 року, а від так про задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується вимоги позивача про скасування спірної постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд позовну вимогу про визнання протиправною постанову про накладення штрафу № ВН1328/204/АВ від 18.10.2019 року задовольнив, відповідно позовна вимога щодо її скасування також підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, позивачем надано лише платіжне доручення № 1980 від 07.10.2019 року про сплату судового збору та не зазначено про інші витрати, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то судові витрати у формі судового збору, сплачені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року, затвердженим наказом Міністерством праці, Міністерством юстиції, Міністерством соціального захисту населення, Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 та ст. 2, 6, 73- 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Могилів-Подільської державної районної адміністрації Вінницької області до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Вінницькій області № ВН1328/204/АВ від 18.10.219 року про накладення штрафу у сумі 4 173 грн. 00 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Могилів-Подільська державна районна адміністрація Вінницької області (пл. Шевченка, б. 1, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000)

Відповідач - Управління Держпраці у Вінницькій області (вул. Магістратська, б. 37, м. Вінниця, 21050)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 13.02.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна