Справа № 400/2775/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2775/19

Категорія: 111010000 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Миколаївської області з вимогами визнати протиправними дії ГУ ДФС у Миколаївській області в частині порушення порядку адміністрування податку на нерухому майно, порядку направлення податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно за 2016 та 2017 рік, що спричинило виникнення у ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 62045,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 06.08.2019 отримав податкове повідомлення-рішення №0 від 20.05.2019, яким йому визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2018 рік в сумі 26482,13 гривень. Зазначену суму він сплатив. Під час сплати ним було випадково з`ясовано, що за ним рахується податковий борг в сумі 62045,00 гривень. В подальшому, було з`ясовано, що зазначений борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень відповідача за 2016 та 2017 рік. Але, позивач зазначених ППР не отримував та відповідно не мав можливості їх оплатити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Миколаївській області щодо порушення порядку адміністрування податку на нерухоме майно, порядку направлення податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно за 2016 та 2017 р.р., що спричинило виникнення у ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 62045,00 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3768,40 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення у зв`язку з тим, що воно прийнято без з`ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що контролюючий орган не наділений повноваженнями, щодо самостійного внесення змін до облікової картки платника податків даних стосовно зміни його місцезнаходження. Водночас зазначає, що законодавством передбачено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про такі відомості.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідач протиправно направляв податкові повідомлення-рішення №Ф-1917-13 від 28.10.2017 та №0-1404 від 27.04.2018, на іншу адресу, а саме АДРЕСА_1 ., оскільки достеменно знав про реальне місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_2 з посиланням на адресу яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, податкових деклараціях, інших податкових повідомленнях рішеннях.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом спору в даній справі є визнання протиправними дії ГУ ДФС у Миколаївській області в частині порушення порядку адміністрування податку на нерухому майно, порядку направлення податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно за 2016 та 2017 рік, що спричинило виникнення у ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 62045,00 гривень.

Позивач, як на підставу для звернення до суду з даним позовом, посилався на те, що податкові повідомлення рішення на підставі яких виник податковий борг позивачем за місцем проживання не отримано.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.63.2, п.63.5 ст.63 ПК України взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.1 розділу VI Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 779 від 10.12.2013 (далі - Положення), встановлено, що фізична особа зобов`язана подати відповідному контролюючому органу облікову картку/Повідомлення для реєстрації у Державному реєстрі відповідно до порядку, встановленого цим Положенням. Фізичні особи зобов`язані надавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

Вказана норма кореспондується з п.70.7 ст.70 ПК України, якою зазначено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, податкові повідомлення рішення про визначення ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 та 2017 рік було направлено позивачу за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Твердження позивача та висновки суду першої інстанції, що відповідач протиправно направляв податкові повідомлення-рішення №Ф-1917-13 від 28.10.2017 та №0-1404 від 27.04.2018, на іншу адресу, хоча достеменно знав про реальне місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_2 , з посиланням на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія суддів вважає помилковими, оскільки реєстрація фізичної особи-підприємця за певною адресою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та реєстрація місця проживання фізичної особи платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб є різною за своєю процедурою та порядком. При цьому, реєстрація фізичної особи - підприємця з зазначенням адреси яка не співпадає з адресою фізичної особи платника податків не може слугувати підставою для внесення змін до облікової картки платника податків стосовно його місцезнаходження без надання відповідної заяви особою.

Відповідно до п.58.3 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Пунктами 42.2-42.3 ст.42 Податкового кодексу України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, також пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015р. також передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

В матеріалах справи наявні докази скерування контролюючим органом вищевказаних податкових повідомлень-рішень рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача згідно даних Державного реєстру фізичних осіб, яка була чинною на момент формування та направлення податкових повідомлень-рішень, а саме м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 130 кв.6, що відповідає вимогам податкового законодавства щодо належного вручення поштових відправлень.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги в якості підтвердження обліку позивача контролюючим органом саме за адресою АДРЕСА_2 , податкові декларації, обхідний лист від 05.10.2016 під час припинення статусу фізичної особи-підприємця в яких ця адреса зазначена як місце проживання платника податків, оскільки такі документи підтверджують що позивача було зареєстровано як фізичну особу-підприємця та сплату податків саме як фізичною особою підприємцем, а в даному ж випадку спір виник з приводу порушення порядку адміністрування податку на нерухому майно, порядку направлення податкових повідомлень-рішень позивачу як фізичній особі .

Також, колегія суддів не приймає до уваги надане позивачем податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 №1 з земельного податку, в якому місце проживання ОСОБА_1 , зазначено - АДРЕСА_2 , оскільки надання правомірності оцінки такого рішення виходить за межі предмету даного спору .

Враховуючи зазначене вище, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач при формуванні податкових повідомлень рішень, діяв на підставі, у межах та у спосіб визначений законом, оскільки контролюючий орган не наділений повноваженнями щодо самостійного внесення змін до облікової картки платника податків, даних стосовно зміни його місцезнаходження. Законодавством передбачено обов`язок платника повідомляти контролюючий органам вказані відомості, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковими.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Миколаївської області про визнання протиправними дій ГУ ДФС у Миколаївській області в частині порушення порядку адміністрування податку на нерухому майно, порядку направлення податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно за 2016 та 2017 рік, що спричинило виникнення у ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 62045,00 гривень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови складено та підписано 11 лютого 2020 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова