Справа № 400/469/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

400/469/19

УХВАЛА

10 лютого 2020 року

Київ

справа №400/469/19

адміністративне провадження №К/9901/3521/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року та постанову П’ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Засільське хлібоприймальне підприємство» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

3 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року та постанову П’ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Під час перевірки касаційної скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені Кодексом адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, зокрема, скаржником не зазначено в чому саме полягає неправильне застосування судами при ухваленні судових рішень норм матеріального та/або порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини п'ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

В касаційній скарзі, зазначено, що судами попередніх інстанцій не надано в повному обсязі належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи. При цьому, обґрунтування скарги зводяться до фактичної переоцінки обставин справи.

Суд звертає увагу на те, що право на касаційний перегляд судових рішень у визначених законом випадках, кореспондується з обов’язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права.

Відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який діє як суб’єкт владних повноважень, однак, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов’язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області була повернуту скаржнику на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційна скарга подана Головним управлінням ДФС у Миколаївській області повторно містить формальне виправлення недоліків, з огляду на ідентичність змісту поданих касаційних скарг.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДФС у Миколаївській області підлягає поверненню, як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року та постанови П’ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року. Одночасно суд роз'яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунено обставини, які зумовили її повернення.

За правилами пункту першого частини п'ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 328, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року та постанову П’ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Засільське хлібоприймальне підприємство» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Н.Є. Блажівська