Справа № 280/551/19
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

280/551/19

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2020 року

м. Дніпро

справа № 280/551/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду

від 06.06.2019р. у справі №280/551/19

за позовом:

Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до:

про:

1. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

2. Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019р. Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі – ПАТ «Донбасенерго») за допомогою засобів поштового зв’язку звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі – Офіс ВПП ДФС), Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі – Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС) про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 07.02.2019р. / а.с. 105 том 1, а.с. 5-13 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №280/551/19 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2 том 1 /.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2019р. у справі №280/551/19 адміністративний позов задоволено. (суддя Кисіль Р.В.)/ а.с. 127-131 том 2/.

Відповідач – Офіс ВПП ДФС, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 06.06.2019р., подав апеляційну скаргу /а.с. 136-137 том 2/, але ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019р. у справі №280/551/19 апеляційна скарга Офісу ВПП ДФС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2019р. у справі №280/551/19 повернута заявнику апеляційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. 298 КАС України /а.с. 148 том 2/

Відповідачем – Офісом ВПП ДФС, було повторно подано апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2019р. у справі №280/551/19 /а.с. 171-172 том 2/.

Матеріали апеляційної скарги №280/551/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 10.01.2020р. / а.с, 170 том 2/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 14.01.2020р. у справі №280/551/19 заявнику апеляційної скарги поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу ВПП ДФС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2019р. у справі №280/551/19 /а.с. 179 том 2/ і справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 14 годин 30 хвилин 04.02.2020р. / а.с. 180 том 2/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено осіб, які беруть участь у розгляді справи /а.с. 181-185 том 2/.

Відповідач - Офіс ВПП ДФС, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 171-172 том 2/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, оскільки позивачем не було надано податковому органу первинні документи фінансового та бухгалтерського обліку стосовно діяльності відокремленого підрозділу ПАТ «Донбасенерго» СО «Старобешівська теплова електрична станція» , що унеможливлює встановити обсяг впливу діяльності цього структурного підрозділу на формування податкових зобов’язань позивача з ПДВ, але суд першої інстанції ці обставини залишив поза увагою, тому відповідач вважає, що судом першої інстанції рішення у справі прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 06.06.2019р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с.186-192 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та зазначив, що відокремлений підрозділ ПАТ «Донбасенерго» СО «Старобешівська теплова електрична станція» не є юридичною особою та не є платником ПДВ, це структурний підрозділ позивача, яке є юридичною особою та платником ПДВ, і цей структурний підрозділ здійснює діяльність на тимчасово окупованій території і податковому органу ці обставини були відомі і як наслідок йому також було відомо, що певний обсяг господарських операцій у спірні періоди проводився саме в межах діяльності цього структурного підрозділу на тимчасово окупованій території і ці обставини повинні були бути враховані під час нарахування пені, тому вважає, що судом постановлено обґрунтоване рішення у справі буз порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 06.06.2019р. у цій справі залишити без змін.

Представник відповідача - Офісу ВПП ДФС, у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 06.06.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві позивача на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 06.06.2019р. у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали цієї адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції підтверджено, що позивач у справі – ПАТ «Донбасенерго», зареєстровано як юридична особа 26.08.1998р., ідентифікаційний код – 23343582 / а.с. 14-15 том 1/ до 29.12.2014р. місцезнаходження підприємства – м. Донецьк, пр. Тітова 8-б, тобто на території тимчасово окупованої території, з 29.12.2014р., у зв’язку з проведенням антитерористичної операції, позивач змінив своє місцезнаходження на адресу м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34 / а.с. 16-33 том 1/, позивач у справі є платником податків у тому числі ПДВ.

До складу ПАТ «Донбасенерго» входить низка структурних підрозділів, які не є юридичними особами та не є самостійними платниками податків, один з таких підрозділів це відокремлений структурний підрозділ - «Старобешівська теплова електрична станція», повне найменування - Структурна одиниця Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» «Старобешівська теплова електрична станція», (далі – СО «Старобешівська теплова електрична станція»), яка продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території, оскільки внаслідок технологічного процесу, який на ній використовується, фізична можливість переміщення цієї структурної одиниці позивача відсутня.

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи положення Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України№ 263 від 07.05.2015р. «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 273 від 08.05.2015р. /а.с.34-43 том 1/, ПАТ «Донбасенерго» здійснювало господарську діяльність з виробництва електричної енергії в населеному пункті (смт. Новий Світ Старобешівського району Донецької області), на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином до 01.01.2016р. позивач мав формувати та сплачувати податкові зобов'язання з ПДВ за вироблену електричну енергію не за «касовим» методом, тобто з суми отриманих за вироблену електроенергію коштів, а виходячи з вартості виробленої електричної енергії без врахування її оплати (перша подія).

Через проведення бойових дій на тимчасово окупованій території, де розташований відокремлений структурний підрозділ позивача - СО «Старобешівська теплова електрична станція», взаєморозрахунки за вироблену та спожиту електричну енергію на цій території майже не здійснювались, у позивача виникла заборгованість по самостійно задекларованим податковим зобов'язанням з ДДВ та судовими рішеннями від 14.12.2015р. у справі № 805/4205/15-а, від 23.05.2016р. у справі № 805/854/16-а та від 27.07.2016р. у справі № 805/1577/16-а з ПАТ «Донбасенерго» був стягнутий на користь державного бюджету України податковий борг в тому числі і з ПДВ.

З наданих суду ксерокопій вищезазначених рішень суду, які набрали законної сили, / а.с. 44-60 том 1/, окрім розміру податкового боргу, в тому числі і з ПДВ, який підлягає стягненню з ПАТ «Донбасенерго», відповідно до ст. 257 КАС України (в редакції, що була чинною на момент ухвалення цих рішень), судом були встановлені спосіб, порядок і строки виконання судових рішень, тобто розстрочена сплата податкового боргу, у зв’язку з чим Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку МГУ ДФС України були складені та надіслані ПАТ «Донбасенерго» графіки погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС, а саме:

- від 10.08.2016р. № 805/4205/15-а до рішення суду від 14.12.2015р. у справі №805/4205/15-а /а.с. 61-62 том 1/, яким передбачено розстрочення податкового боргу з ПДВ в сумі 348213548,38 грн., з яких 336966609,91 грн. - основний платіж, а 11246938,47 грн. - пеня, на період з 25.12.2015р. по 15.11.2020р.;

- від 27.05.2016р. № 805/854/16-а до рішення суду від 23.05.2016р. у справі №805/854/16-а / а.с. 63-64 том 1/, яким передбачено розстрочення податкового боргу з ПДВ в сумі 158 252 081,88 грн., на період з 03.06.2016р. по 03.05.2021р.;

- від 27.07.2016р. № 805/1577/16-а до рішення суду від 27.07.2016р. у справі №805/1577/16-а / а.с. 65-66 том 1/, яким передбачено розстрочення податкового боргу з ПДВ в сумі 38642001,46 грн., з яких 38282425,25 грн. - основний платіж, а 359578,21грн.- пеня, на період з 10.08.2016р. по 10.07.2021р..

Отже з урахуванням вищенаведених рішень суду, які набрали законної сили, та графіків погашення розстрочених цими рішеннями сум заборгованості ПАТ «Донбасенерго» по сплаті податків, стягнуто та розстрочено податкового боргу з ПДВ на суму 545107633,72 грн., з яких 533501117,04 – сума основного боргу, 11606516,68 грн. - пеня.

З 02.03.2017р. позивача у справі було переведено на податковий облік за основним місцем обліку до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник – Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС), і ці обставини підтверджуються належними письмовими доказами, та не заперечувались представниками сторін під час розгляду справи судом / а.с. 16-33 том 1/.

Відповідно до вищезазначених графіків розстрочення у листопаді 2017 р. ПАТ «Донбасенерго» повинно було сплатити /а.с. 67-80 том 1/:

та після сплати вищезазначених платежів - 30.11.2017р., податковий орган за місцем податкового обліку - Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС, здійснив нарахування пені по ПДВ в загальній сумі 2897563,69 грн., а саме:

при цьому нарахування пені було відображено в інтегрованій картці платника ПАТ «Донбасенерго» з податку на додану вартість за 2017 рік, що підтверджується наданим суду витягом з інтегрованої картки платника ПАТ «Донбасенерго» / а.с. 80-146 том 1/.

Позивач вважає, що дії податкового органу щодо нарахування пені на загальну суму 1660362,35 грн., яка складається з сум:

є необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що нарахування пені у цій сумі здійснене податковим органом з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, з приводу правомірності дій податкового органу щодо нарахування позивача у справі, який є платником податків у тому числі ПДВ, пені з ПДВ врегульовано положеннями Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, нарахування пені розпочинається після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги наведені норми - граничними строками сплати податкового зобов'язання за відповідними податковими деклараціями по ПДВ є:

тому нарахування пені за несвоєчасну оплату податкового зобов'язання самостійно визначеного ПАТ «Донбасенерго» у вищенаведених податкових деклараціях мало розпочатись лише після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, а саме:

але під час розгляд цієї справи судом з інтегрованої картки платника ПАТ «Донбасенерго» з ПДВ за 2017 рік / а.с. 80-146 том 1/ вбачається, що відповідач у справі- Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС, почало нарахування пені до спливу цього строку, а саме нарахувало пеню:

що фактично свідчить про те, що в наслідок порушення податковим органомё який у спірних правовідносинах виступає у якості суб’єкта владних повноважень, вимог пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, ним нараховано пені 472038,95 грн. до спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати, а саме:

Тому колегія суддів вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача Запорізького управління Офісу ВПП ДФС щодо нарахування 30.11.2017р. позивачу пені з ПДВ у загальному розмірі 304654,74 грн. є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому такі дії відповідача необхідно визнати протиправними та з метою відновлення порушеного права позивача також необхідно зобов’язати відповідача– Запорізьке управління Офісу ВПП ДФС, внести зміни до інтегрованої картки платника - ПАТ «Донбасенерго» з податку на прибуток, шляхом виключення з неї цієї суми пені , і заявлені позивачем у цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем у справі позовних вимог, які стосуються нарахування податковим органом пені з ПДВ внаслідок діяльності відокремленого підрозділу позивача - СО «Старобешівська теплова електрична станція» на тимчасово окупованій території в розмірі 1188323,4 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VІІІ, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений пунктом 38, відповідно до якого тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об'єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Та п.п.38.1 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України терміни, які вживаються у пункті 38, мають наступне значення:

- тимчасово окупована територія - територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України;

- територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України;

- інша територія України - територія України, крім тимчасово окупованої території та території населених пунктів на лінії зіткнення.

Терміни «період проведення антитерористичної операції» та «територія проведення антитерористичної операції» вживаються у цьому пункті у значенні, наведеному в Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014р. затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до абзаців першого та другого п.п.38.4 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України якщо фактичним місцезнаходженням філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу юридичної особи є тимчасово окупована територія, а місцезнаходженням відповідної юридичної особи є інша територія України або територія населених пунктів на лінії зіткнення, така юридична особа, відокремлений чи інший структурний підрозділ, уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податки, збори у випадках, передбачених цим Кодексом, звільняються від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, за весь період проведення антитерористичної операції.

У судовому засіданні встановлено, що до складу ПАТ «Донбасенерго» входить низка структурних підрозділів, які не є юридичними особами та не є самостійними платниками податків, у тому числі ПДВ, один з таких підрозділів це відокремлений структурний підрозділ - «Старобешівська теплова електрична станція», яка продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території, оскільки внаслідок технологічного процесу, який на ній використовується, фізична можливість переміщення цієї структурної одиниці позивача відсутня, тому з урахуванням положення Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України№ 263 від 07.05.2015р. «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 273 від 08.05.2015р., позивач у справі здійснював господарську діяльність з виробництва електричної енергії в населеному пункті (смт. Новий Світ Старобешівського району Донецької області), на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і на податкові зобов'язання позивача у справі з ПДВ вплинула діяльність з виробництва електричної енергії цим відокремленим підрозділом і відповідні податкові зобов'язання позивача з ПДВ (за серпень та листопад 2015 року, травень 2016 року), за несвоєчасну оплату яких нарахована спірна пеня, яка у розумінні п. 111.2 ст. 111 Податкового кодексу України є видом фінансової відповідальності, що передбачена за порушення законів з питань оподаткування, в розмірі 1188323,4 грн., виникли вже під час проведення антитерористичної операції.

З огляду на вищезазначене, податковий орган, відповідач у справі, мав встановити обсяг впливу діяльності відокремленого підрозділу - СО «Старобешівська теплова електрична станція», на формування податкових зобов'язань з ПДВ позивача, який є платником податків ( у тому числі ПДВ) для застосування положень п.п.38.4 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Судом у судовому засіданні під час розгляду цієї справи було встановлено, що податковий орган за місцем податкового обліку позивача, відповідач у справі, не мав даних щодо обсягу господарських операцій ПАТ «Донбасенерго» в розрізі його відокремлених підрозділів, але йому було відомо про те, що певний обсяг господарських операцій проводився саме в межах діяльності структурних підрозділів ПАТ «Донбасенерго», які мають фактичне місцезнаходження на тимчасово окупованій території.

Тому колегія суддів вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги, які стосуються нарахування податковим органом пені з ПДВ внаслідок діяльності відокремленого підрозділу позивача- СО «Старобешівська теплова електрична станція» на тимчасово окупованій території в розмірі 1188323,4 грн., знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають задоволенню шляхом визнання таких дій відповідача протиправними та зобов’язання відповідача з метою відновлення порушеного права платником податків вчинити дії спрямовані на усунення порушення його прав у даному випадку шляхом зобов’язання позивача внести зміни в інтегровану картку платника податків позивача у справі, з ПДВ шляхом виключення з неї суми безпідставно нарахованої пені у розмірі 1188323,4 грн..

При цьому колегія суддів не може прийняти до уваги посилання відповідача під час розгляду цієї справи судом першої інстанції так і у апеляційній скарзі на відсутність у позивача первинних документів бухгалтерського та податкового обліку структурного підрозділу «Старобешівська теплова електрична станція», що робить неможливим визначення обсягу впливу діяльності цього підрозділу на формування звітності з ПДВ, податковому органу було відомо про те, що певний обсяг господарських операцій проводився саме в межах діяльності структурних підрозділів ПАТ «Донбасенерго», які мають фактичне місцезнаходження на тимчасово окупованій території, і відсутність у податкового органу даних щодо обсягу господарських операцій ПАТ «Донбасенерго» в розрізі його відокремлених підрозділів не свідчить, що нарахування спірного розміру пені відбулось відповідно до чинного законодавства України

Отже з огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив висновки, які відповідають фактичних обставинам справи, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, оскільки ці позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 06.06.2019р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби– залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2019р. у справі №280/551/19 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено – 10.02.2020р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко