Справа № 500/5508/19
Суддя: Баннікова Н. В.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/5508/19
Провадження № 2-а/946/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Баннікової Н.В.,

при секретарі Кравченко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Юденка Артема Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №1 батальйону №1 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Юденка А.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2019 року о 20 год. 43 хв. інспектором роти № 1 батальйону № 1 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області молодшим лейтенантом поліції Юденком А.В. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Відповідно до винесеної постанови його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та він був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Зазначає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки причиною зупинки стало те, що він «ніби-то» керував автомобілем з мобільним телефоном, тримаючи його у руці. Однак, як зазначає позивач, він розмовляв по телефону вже після незаконної зупинки ТЗ відповідачем, а не під час керування ТЗ. Ніяких належних доказів щодо керування ним ТЗ, окрім вищезазначеної постанови, матеріали справи не містять. У зв`язку з викладеним просить позовну заяву задовольнити, скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху закрити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, зазначив, що позивач не підтримує заявлений ним відвід, викладений 13.02.2020 р. у письмовій заяві, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, у підготовчому судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги позивача вважає незаконними, безпідставними та необґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, у підтвердження заперечень подав диск із відеозаписами та фотографією з фіксуванням вчинення правопорушення позивачем.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП, постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП.

Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії LAB 133/535 від 17.07.2019 року винесеної Інспектором роти №1 батальйону №1 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області молодшим лейтенантом поліції Юденком А.В., позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 17.07.2019 року о 20 год. 43 хв. у м. Ізмаїл по пр. Миру, 7, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz C 270», номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобом зв`язку, не обладнаним техничним пристроєм, що дозволяє вести перемови без допомоги рук, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до п. 2.9 «д» ПДР України під час руху транспортного засобу водієві забороняється користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, між іншого, передбачено адміністративну відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено, позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідач в свою чергу, посилається на відео(фото) фіксацію вчинення позивачем правопорушення, а також на відеозйомку з нагрудної боді камери поліцейського, якою зафіксовано процедуру розгляду адміністративної справи, згідно якої спростовуються доводи позивача викладені в позовній заяві.

Так, з наданого відповідачем оптичного диску, дослідженого під час розгляду справи вбачається, що на ньому міститься три відеозапису на яких відображається процедура розгляду адміністративної справи. Крім цього, на диску міститься фотокартка на якій чітко видно, як позивач під час керування транспортним засобом використовує засіб зв`язку тримаючи його у руці (а.с.26), а тому суд приходить до висновку щодо наявності вини останнього, тобто, що він допустив порушення п. 2.9 «д» ПДР України.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 222, 268, 278, 280, 283, 288 КУпАП, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Юденка Артема Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксованого правопорушення не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В.Баннікова