Справа № 240/12583/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
27 грудня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку та виплати недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення з 5 серпня 1993 року з урахуванням періоду роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду роботи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з 5 серпня 1993 року з урахуванням періоду роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду роботи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 3 червня 2019 року, яке набрало законної сили, було здійснено перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу. Однак перерахунок пенсії здійснено з 7 жовтня 2019 року - тобто з моменту набрання законної сили рішенням суду, а не з дати призначення пенсії з 5 серпня 1993 року. На заяву позивача про здійснення перерахунку пенсії з моменту її призначення, відповідач надав відповідь про відмову. Позивач вважає таку відмову протиправною, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
24 січня 2020 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.32-36). В якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач не звертався до відповідача з заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії. Заяви позивача від 23 жовтня 2019 року та від 26 листопада 2019 року було розглянуто відповідно до Закону України Про звернення громадян. Крім того, правові підстави для проведення перерахунку з більш раннього строку, зокрема, з 5 серпня 1993 року відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду лише 25 грудня 2019 року, однак заявляє вимоги про здійснення перерахунку пенсії з 5 серпня 1993 до 25 червня 2019 року, що є порушенням строку на звернення з даним позовом. Також, відповідач зазначає, що при призначенні пенсії позивачем була надана уточнююча довідка від 15 травня 1993 року, видана Коростишівським заводом „Електроприлад про пільговий характер роботи з 30 травня 1979 року до дати видачі довідки 15 травня 1993 року. У зв`язку з відсутністю у трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, відповідачем при призначенні пенсії було враховано уточнюючу довідку від 15 травня 1993 року, видану Коростишівським заводом „Електроприлад про право на пільгову пенсію по Списку №1 за період роботи з 30 травня 1979 року до 15 травня 1993 року.
Даний період роботи з 30 травня 1979 року до 15 травня 1993 року було зараховано до пільгового стажу позивача та призначено пільгову пенсію. Пільговий стаж зараховано з урахуванням кратності - додатково до стажу зараховано 13 років.
Позивач до позову у справі №240/3293/19 додав уточнюючу довідку ВАТ „Коростишівський завод „Електроприлад про період роботи з 7 січня 1970 року до 30 травня 1979 року.
Дана довідка про період роботи з 7 січня 1970 року до 30 травня 1979 року без дати, без вихідного номеру, без печатки та підписів адміністрації підприємства, наявні підписи лише начальника цеху та інженера-технолога.
Дана уточнююча довідка відповідачу не надавалась, в пенсійній справі відсутня.
За даними Єдиного реєстру підприємств, установ, організацій ВАТ "Коростишівський завод "Електроприлад" не перебуває в процесі припинення.
Враховуючи вищевикладене, відповідач при призначенні пенсії позивачу діяв згідно норм законодавства та рішення суду у справі №240/3293/19 виконано відповідачем в повному обсязі.
29 січня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує проти доводів відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву та просить задовольнити заявлені позовні вимоги (а.с.42-46).
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , особа з інвалідністю І групи, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області з 1993 року та отримує пенсію, як інвалід І групи з 2007 року, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.8-9).
З січня 1970 року до березня 1994 року позивач пропрацював на заводі Електроприлад у м. Коростишів на посаді штампувальника гарячих пресів, про що зазначено у його трудовій книжці.
Вказана професія коваля-штампувальника віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162. Вказана професія передбачена і Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, що є чинною на даний момент.
Оскільки, трудовий стаж роботи позивача на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, становить 24 роки, на думку позивача, він має право на отримання пенсії на пільгових умовах.
Отримавши відповідь на свою заяву про розміри та складові його пенсії позивач дізнався, що період роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року не врахований в пільговий стаж, так, як в пенсійній справі є наявна уточнююча довідка про пільговий характер роботи з 30 травня 1979 року до дати видачі довідки 15 травня 1993 року Коростишівським заводом Електроприлад, вхідний номер довідки відсутній.
З метою визнання цієї відмови неправомірною та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням пільгового періоду, позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із відповідним позовом.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 3 червня 2019 року у справі №240/3293/19 визнано протиправними дії Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування мені періоду роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року в пільговий стаж для призначення пенсії та зобов`язано Коростишівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області включити ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.10-16).

Дане рішення оскаржувалось, проте постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2019 року у справі №240/3293/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 3 червня 2019 року - без змін (а.с.17-20).

На виконання вказаного рішення, відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 7 жовтня 2019 року.

Позивач із таким виконанням рішення суду не погоджується, вважає що під час розгляду справи №240/3293/19 встановлено, що період його роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника) віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З питання здійснення належного перерахунку пенсії, 23 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. У якій, зокрема, просив здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення (з 1993 року) з урахуванням періоду роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.21).

У відповідь на заяву відповідачем надіслано лист від 7 листопада 2019 року №Х-4837, за змістом якого вбачається, що відповідач відмовляє у проведенні перерахунку з дати призначення пенсії з огляду на те, що право позивача на отримання пільгової пенсії за період з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року не підтверджено відповідними довідками, що уточнюють характер роботи, тому відповідач вважає за можливе провести перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду лише з моменту набрання законної сили постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2019 року (а.с.22).

Не погоджуючись з таким трактуванням змісту рішення суду у справі №240/3293/19, яким встановлено, що вказаний період роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року дає позивачу право на пільгову пенсію, позивач звернувся до відповідача повторно з аналогічною заявою, роз`яснивши у останній, що рішення суду встановило таке право за весь час призначення йому пенсії, а не з моменту прийняття судом рішення (а.с.23).

На вказану заяву позивачем отримана відповідь від 6 грудня 2019 року №Х-5522, якою відповідач повторно відмовив у проведенні перерахунку з дати призначення пенсії з огляду на відсутність такої можливості з мотивів, викладених у попередній відповіді від 7 листопада 2019 року №Х-4837 (а.с.24).

Вважаючи, таку відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогами чинного законодавства та порушує його право на отримання пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Абзацом першим частини другої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до положень абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону №1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 33 Закону №1058-IV закріплено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи -100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 16 Розділу XV Закону №1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до пункту а частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічні вимоги містяться і у статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Так, у рішенні суду від 3 червня 2019 року у справі №240/3293/19, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, судом встановлено, що період роботи позивача з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року не врахований у пільговий стаж, оскільки в пенсійній справі є наявна уточнююча довідка про пільговий характер роботи з 30 травня 1979 року до дати видачі довідки, 15 травня 1993 року, Коростишівським заводом "Електроприлад", вихідний номер довідки відсутній.

Судом було встановлено помилковість позиції органу пенсійного фонду та зауважено, що довідка Коростишівського заводу "Електроприлад" від 15 травня 1993 року носить виключно уточнюючий характер та містить відомості щодо періоду роботи позивача ковалем-штампувальником в механічному цеху №481 з 30 травня 1979 року до дати видачі довідки. При цьому, вказана довідка не містить жодних уточнень, застережень та виправлень щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року або про відсутність такої.

Надання підтверджуючих документів та період роботи з 30 травня 1979 року до 5 травня 1993 року не може розцінюватися пенсійним органом, як доказ відсутності попереднього періоду роботи на відповідній посаді.

Таким чином, суди під час розгляду справи №240/3293/19 дійшли висновку, що факт роботи позивача у період з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді, визначеної Списком №1 підтверджений наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а тому у відповідача не було правових підстав для того, що не включати вказаний період роботи позивача до пільгового стажу.

Отже, вказаними вище рішеннями судів, встановлено наявність у позивача такого права не з моменту набрання законної сили відповідними рішеннями, а за весь минулий час, протягом якого він отримував пенсію. Таким чином, Житомирський окружний адміністративний суд, з висновками якого погодився Сьомий апеляційний адміністративний суд не встановлював виникнення у позивача такого права з моменту прийняття судом рішення, а констатував наявність того права з моменту призначення позивачу пенсії.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц.

Відповідно до пунктів 27, 28 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що він має обов`язок виплачувати перераховану пенсію лише з часу, коли суд видав відповідний виконавчий документ, оскільки, на думку відповідача, його дії до дати ухвалення на користь позивача відповідного судового рішення є правомірними.

Обов`язки нараховувати, перераховувати та виплачувати пенсію відповідач має відповідно до пенсійного законодавства. З рішення суду ці обов`язки не виникають. Визнання судом неправомірними дій відповідача з відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії та зобов`язання відповідача провести такий перерахунок підтверджують факт неналежного виконання зазначених обов`язків у минулому.

Стосовно дотримання позивачем форми звернення про перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Така підстава для відмови у перерахунку не може мати місце у вказаних правовідносинах з огляду на таке. Як зазначив сам відповідач, позивач неодноразово звертався із заявами з вимогами про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/3292/19 до пільгового стажу позивача додано період роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року. Оскільки з моменту призначення пенсії позивачу цей період не враховувався, відповідно позивач має право на перерахунок усієї пенсії з моменту її призначення для того, щоб було враховано цей пільговий період. Отже, відповідачем чітко було усвідомлено зміст заяви та підстави для проведення перерахунку. Здійснення реєстрації цієї заяви та її розгляду у порядку Закону України Про звернення громадян є виключно правом відповідача, проте, вказані заяви, що подані позивачем конкретно містили вимогу перерахувати пенсію. Разом з тим, у жодній із відповідей на вказані заяви відповідач не вказав, що для звернення із такою вимогою обов`язковим є дотримання відповідної форми, затвердженої у встановленому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Оскільки рішенням суду у справі №240/3293/19 встановлено неправомірність дій (бездіяльності) органу пенсійного фонду у незарахуванні пільгового стажу позивачу, отже цей пільговий стаж повинен був бути врахований при призначенні позивачу пенсії у 1993 році, тобто вимоги позивача про проведення перерахунку пенсії з дати призначення пенсії є обґрунтованими та законними.

Щодо викладених доводів представника відповідача у відзиві про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд наголошує, що відповідачем в порушення положення статей 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не викладено окремим письмовим документом із дотриманням вимог, визначених статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, викладення у відзиві на адміністративний позов заяв та клопотань не передбачено чинними нормами процесуального законодавства та суперечить статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку та виплати недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення з 5 серпня 1993 року з урахуванням періоду роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з 5 серпня 1993 року з урахуванням періоду роботи з 2 квітня 1970 року до 30 травня 1979 року на посаді штампувальника гарячих пресів (коваля-штампувальника), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду роботи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін