Справа № 420/6168/19
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6168/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради до Лисенко Андрія Ігоревича , головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамента державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради до Лисенко Андрія Ігоревича , головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про:

визнання протиправним та скасування прийнятого головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем рішення б/н від 10.07.2019 року, про скасування дії містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року;

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради зазначено, що головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем, безпідставно та необґрунтовано зроблено висновок, який зазначений у оскаржуваному рішенні б/н від 10.07.2019 року про скасування дії містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року, про порушення позивачем у своїй діяльності норм чинного законодавства.

Наголошувалося, що відповідачем недобросовісно були реалізовані надані йому повноваження, а оскаржуване рішення прийняте без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

05 грудня 2019 року, ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання вирішено продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів.

У підготовче судове засідання, призначене на 10 лютого 2020 року, особи, які беруть участь у розгляді справи - не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

10 лютого 2020 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

21 січня 2020 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від представника позивача, надійшло клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження (вх.№ЕП/534/20 від 21.01.2020р.)

Враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України, та клопотання представника позивача, розгляд справи здійснено судом без участі сторін у порядку письмового провадження.

У встановлений судом строк, відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не надано.

Згідно частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проте, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

02 грудня 2019 року, від представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області надійшов «відзив на позовну заяву» (вх.№45163/19 від 02.12.2019р.), що є поясненнями третьої особи за приписами ч. 3 ст. 261 КАС України (а.с.78-85).

У вищевказаних поясненнях Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зазначалося, що під час проведення перевірки діяльності Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради виявлено, що у наданому пакеті документів на підставі яких містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури відсутні: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію, чим порушено п.1 ч.3 ст. 29 ЗУ « Про регулювання містобудівної діяльності»; витяг із Державного земельного кадастру, чим порушено п.4 ч. З ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»; витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника, що додає служба містобудівного кадастру, чим порушено абз.8 ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Тобто, містобудівні умови та обмеження, затверджені наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 04.04.2019 року, для проектування об`єкта будівництва: реабілітація (реставрація) нежитлових приміщень першого поверху та квартири НОМЕР_3 , яка складається з приміщень другого поверху та мансарди, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, з їх об`єднанням шляхом улаштування внутрішніх сходів, з внутрішнім переплануванням, з експлуатацією існуючого фасадного вхідного вузла та улаштування додаткового фасадного вхідного вузла, без підвищення висотних відміток будівлі у ганку, але зі зміною конфігурації та ухилу покрівлі, зі зміною цільового призначення об`єкта за адресою: АДРЕСА_3 , замовники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані з порушенням п. 1 ч. 3 ст. 29; п.4 ч. 3 ст. 29; абз.8 ч. 3ст. 29; п.4 ч.5 ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Від третіх осіб по справі на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 05 лютого 2020 року , надійшли пояснення (вх.№5317/20 від 05.02.2020р.) у яких вони наголошували, що рішення про скасування містобудівних умов прийняте головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем є протиправним та таким, що суперечить нормам діючого законодавства, а тому - підлягає скасуванню. ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , зазначали, що здійснюють виключно реконструкцію будівлі без зміни геометричних розмірів фундаменту, а тому, оформлення права власності чи користування землею не є їх обов`язком (а.с.116-117).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до ст. 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп. 3 п. 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою КМУ №698 від 19.08.2015 року, на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №621 від 11 червня 2019 року (а.с.87), направлення на проведення позапланової перевірки №АПП-2406/1 від 24.06.2019 року (а.с.88) виданого Департаментом ДАБІ, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоровичем, проведено позапланову перевірку щодо дотримання Департаментом архітектури та містобудування ОМР вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норма, стандартів і правил, за результатами якої складено акт б/н від 10 липня 2019 року (а.с.89-91) та протокол про адміністративне правопорушення (а.с.92-95).

Вищевказаною перевіркою встановлено, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджені наказом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 04.04.2019 року на об`єкт будівництва: реабілітація (реставрація) нежитлових приміщень першого поверху та квартири НОМЕР_3 , яка складається з приміщень другого поверху та мансарди, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, з їх об`єднанням шляхом улаштування внутрішніх сходів, з внутрішнім переплануванням, з експлуатацією існуючого фасадного вхідного вузла та улаштування додаткового фасадного вхідного вузла, без підвищення висотних відміток будівлі у ганку, але зі зміною конфігурації та ухилу покрівлі, зі зміною цільового призначення об`єкта за адресою: АДРЕСА_3 , замовники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані з порушенням п. 1 ч. 3 ст. 29; п.4 ч. 3 ст. 29; абз.8 ч.3 ст. 29; п.4 ч.5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Рішенням б/н від 10.07.2019 року, головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрія Ігоревича, дію містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року - скасовано (а.с.96-97).

Вважаючи рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрія Ігоревича - протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Суд звертає увагу, що головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, здійснено саме публічно-владні управлінські функції відносно підконтрольного суб`єкта - Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, що й зумовило його звернутись за судовим захистом. Розглядуваний спір відноситься до класичного спору суду адміністративної юрисдикції, в якому юридична особа, хоча і публічного права, захищає власні інтереси у передбачений КАС України спосіб, оскаржуючи акт індивідуальної дії контролюючого відносно неї органу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень та має право звертатися до суду з приводу оскарження акту індивідуальної дії про скасування його власного рішення, у зв`язку із чим є належним позивачем у даному спорі.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VІ від 17.02.2011 року (далі - Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності») встановлено, що державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду:

1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;

2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади;

3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду;

4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

Відповідно до ч.4 ст.41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право:

1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону;

3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності;

4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення;

5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося;

6) скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №698 від 19.08.2015 року (далі - Порядок №698).

Відповідно до п.2 Порядку №698 нагляд здійснюється ДАБІ через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Згідно п.32 Порядку №698, якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється у разі можливості усунення виявлених порушень.

Тобто, за загальним правилом, рішення об`єкта нагляду, яке порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, зупиняється і лише у випадку неможливості усунення виявлених порушень - скасовується.

При цьому, відповідно до частини 8 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.

Вищевказаною нормою визначено, що скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

1) за заявою замовника;

2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;

3) за рішенням суду.

У разі скасування у порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду містобудівних умов та обмежень, посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом (частина восьма статті 29 Закону №3038-VI).

Наведений у статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» перелік підстав для скасування містобудівних умов та обмежень є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає.

Комплексний аналіз наведених правових норм законодавства дає підстави для висновку, що містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (у даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, наявність або відсутність підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, перелік яких є вичерпним, встановлюється на стадії їх надання або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю.

Скасування ж рішень об`єктів нагляду з підстав їх незаконності, є крайнім заходом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, належить до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду ДАБІ України, до того ж, наявність таких порушень встановлюється за результатами проведення перевірок у визначеному законом порядку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підставою для прийняття головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року, слугувало те, що, на його думку, вищевказані містобудівні умови надано за відсутності повного пакету документів, а саме: відсутні копії документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; відсутній витяг із Державного земельного кадастру; відсутній витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника, що додає служба містобудівного кадастру.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що ч.4 ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Під час судового розгляду справи, відповідачем жодним чином не обґрунтовано скасування містобудівних умов та обмежень з цих підстав, тобто, вибір крайнього заходу, що безумовно порушує баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена у постанові Верховного Суду по справі №821/3/17 від 11 квітня 2018 року, по справі № 826/14181/17 від 29 серпня 2018 року та № 823/1550/17 від 18 жовтня 2018 року.

Крім того, суд враховує, що оскаржене рішення було прийняте відповідачем без урахування права замовників реставрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на участь у процесі прийняття рішення, враховуючи те, що їх права та інтереси безпосередньо зачіпаються вказаним рішенням, а саме рішення вочевидь має несприятливі наслідки для їх прав, так як зумовлює неможливість здійснювати останніми реставрацію належного їм нерухомого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

Також судом враховується, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Суд зазначає, що головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем не була врахована можливість зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року або видачі припису про усунення виявлених під час перевірки порушень, тобто не дотримано принцип належного врядування та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи результатів державного нагляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, визначеним ст.2 КАС України, як такого, що прийнято без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення про скасування дії містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Слід зазначити, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, є територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09.07.2014 року, затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, відповідно до п.1 якого Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до п.7 Положення, Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що апарат центрального органу виконавчої влади - організаційно поєднана сукупність структурних підрозділів, що забезпечують діяльність керівника центрального органу виконавчої влади, а також виконання покладених на центральний орган виконавчої влади завдань.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 гривень, згідно платіжного доручення №275 від 11 жовтня 2019 року, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради (65082, м. Одеса, вул. Гоголя 10, ) до Лисенко Андрія Ігоревича , головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83), третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ), про визнання протиправним та скасування прийнятого головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем рішення б/н від 10.07.2019 року, про скасування дії містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року - задовольнити.

Рішення б/н від 10.07.2019 року, прийняте головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенко Андрієм Ігоревичем, про скасування дії містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/105 від 10.07.2019 року - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на користь Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради (), понесені судові витрати у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Суддя Балан Я.В.

.