Справа № 120/4176/19-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 лютого 2020 р. Справа № 120/4176/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Могилів- Подільської міської ради Вінницької області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (далі- ТОВ "Вінпродтрейд", позивач) із позовом до управління освіти Могилів- Подільської міської ради Вінницької області (далі - управління освіти, відповідач), в якому просило:

- визнати протиправною відмову у надані інформації на запит про надання інформації № 296 від 01.10.2019 року;

- зобов'язати повторно розглянути запит про надання інформації № 296 від 01.10.2019 року та надати запитувану інформацію у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним надіслано до розпорядника інформації - управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області запит про надання публічної інформації № 296 від 01.10.2019 року щодо техніка -будівельника та голови тендерного комітету управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, його призначення, розмір заробітної плати та преміювання.

Листом № 01-11/606 від 11.10.2019 р. відповідачем повідомлено про те, що строк розгляду клопотання продовжено та надано рахунок на відшкодування витрат на копіювання.

На думку позивача, управлінням освіти відмовлено в наданні інформації на запит, що порушує його право на доступ до публічної інформації визначене Законом України "Про доступ до публічної інформації". Окремо вказав, що інформацію просив надіслати на електронну адресу товариства, що не потребує виготовлення копій.

Ухвалою суду від 16.12.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

08.01.2020 р. на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи, що позивач умисно вводить суд в оману маніпуляцією фактів, оскільки в наданні відповіді на запит не відмовлено, а продовжено строк. Окремо вказав, що відповідь може бути надана або в паперовому або в електронному вигляді, а не і у паперовому і в електронному, як просить позивач.

11.01.2020 р. надійшла відповідь на відзив, в якій представник вказав, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що запитувач на власний розсуд обирає форму надіслання копій документів, які він запитує або паперову або електронну, а не лише одну із цих форм. Також, до відповіді додано клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме, опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 08.01.2019 р., копія договору про надання правової допомоги № 296 від 25.11.2019, копія акту приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2019, платіжне доручення № 2214 від 20.12.2019 р.

20.01.2020 р. надійшли заперечення, в яких відповідач повторно посилається на маніпулювання позивачем понять. Окремо вказує, що товариство не виграло в тендері, відтак, наразі систематичною подачею позовів намагається з'ясувати відносини із управлінням освіти.

28.01.20 р. ухвалою суду витребувано додаткові докази у відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

01.10.2019 року ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось до Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" із запитом № 296 про надання інформації, у якому просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію у якій вказати :

2.1. Ким і коли був призначений на посаду техніка - будівельника та голови тендерного комітету управління освіти Вінницької міської ради Ткач Михайло Мінович?

2.2. Розмір заробітної плати вищевказаного працівник управління освіти за 2018 рік.

2.3. Чи виплачувались працівнику управління освіти премії/або грошові винагороди протягом вищевказаного періоду?

2.4. Вказати правові підстави на підставі яких було здійснено виплату премій/або інших грошових винагород за цей період зазначеному працівнику управління, Надати копії цих документів.

3. Надати відповідь на вказаний запит та надати інформацію вказану в запиті у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на е-mail ТОВ "Вінпродтрейд": .

За наслідком розгляду даного запиту, управління освіти листом від 11.10.2019 р. № 01-11/606 надіслало рахунок на відшкодування витрат та повідомило, що строк розгляду запиту продовжено.

Вважаючи, що відповідачем відмовлено в наданні інформації на інформаційний запит, чим порушено вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме: Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі -Закон № 393/96-ВР), Законом України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі Закон - № 2657-XII) та Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон - № 2939-VI).

Згідно з частиною другою 2 статті 34 Конституції Україн, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону № 2657-XII передбачено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до статті 5 Закону № 2657-XII, кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом № 2939-VI.

При цьому суд враховує, що інформаційний запит позивача від 01.10.2019 року був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону № 2939-VI.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов'язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI, одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону № 2939-VI, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Пунктом 6 частини першої статі 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з положеннями статті 19 Закону № 2939-VI, під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Із аналізу вище процитованих норм видно, що запитувач має право звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію, а суб"єкт, який володіє статусом розпорядника публічної інформації, зобов'язаний надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки. У разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен оформити лист-відповідь та надіслати її у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача. У разі продовження строку розгляду запиту, розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту з обґрунтуванням такого продовження.

Оцінюючи позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови в наданні інформації на запит, суд вказує наступне.

Як встановлено, 01 жовтня 2019 р. позивач звернувся до відповідача із визначеним переліком питань з метою отримання інформації, що належить до публічної у відповідності до Закону від 13.01.2011 № 2939-VI та просив, серед іншого, надіслати дану інформацію як на поштову адресу так і на електронну.

Управлінням освіти листом №01-11/606 від 11.10.2019 р. повідомило товариство про продовження строку розгляду запиту та виставлено рахунок на відшкодування витрат.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача щодо відсутності саме відмови у наданні відповіді на запит, оскільки лист від 11.10.2019 р. таку не містить, адже вказує на продовження строку розгляду запиту. Відтак, позов в частині визнання протиправною відмови задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як встановлено судом, станом на день звернення з позовом до суду відповідачем не надіслано позивачу відповідь на запит ні на електронну адресу останнього, про що він просив у запиті, ні на поштову.

Зазначене підтверджується письмовими поясненнями відповідача № 01-11/154 від 5.02.2020 р., у яких вказано, що разом з листом від 11.10.2019 р. № 01-11/606 було підготовлено лист, який управління освіти надало би запитувачу, якби була внесена відповідна плата.

Суд окремо зауваужує, що направлення електронного лита-відповіді у pdf форматі не потребує витрат на виготовлення копій шляхом здійснення друку.

При цьому, як зазначалось вище кожен має право вільно збирати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Окрім того, у разі, якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копій запитуваних документів у сканованій формі повинна бути задоволена (п. 11.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами і законодавства про доступ до публічної інформації").

Відтак, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно не надано відповідь шляхом її направлення на електронну адресу, зазначену у запиті товариства.

Більш того, суд звертає увагу й на те, що продовжуючи строк розгляду запиту на отримання публічної інформації датованого 01.10.2019 р. , управлінням не вказано ані строк на який продовжується, ані обґрунтуванням такого продовження. Окрім того, управлінням порушено й 5 денний строк направлення повідомлення про продовження строку, зокрема запит направлено 01.10.2019 р., тоді як лист відповідача датований 11.10.2019 р.

Відтак, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит "на отримання публічної інформації" №296 від 01.10.2019 року у встановлені законом строки.

Водночас надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути запит та надіслати інформацію на електронну адресу, необхідно зазначити, що згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При вирішенні даного спору, суд також вказує наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, відповідачем не надано відповіда на запит відповідача. Більш того, ухвалою суду від 28.01.2020 р. витребувано у відповідача інформацію щодо надання відповіді на запит та управлінням надано пояснення в яких вказано, що відповідь підготовлена та була б надана у разі внесення плати.

Отже, як видно відповідачем не розглянуто та не надано відповіді по суті запиту, а отже такий не підлягає розгляду саме "повторно", оскільки ще не розглянутий по суті вперше.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень, розглянути інформаційний запит від 01.10.2019 № 296, оскільки такий не розглянуто та надати позивачу на нього інформацію надіславши на електронну адресу. Відтак, в цій частині вимог позов підлягає задоволенню частково.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1921 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 960, 50 грн. (1/2 задоволених вимог).

Що стосується процесуального питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд при його вирішенні керується наступними мотивами.

Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 25.11.2019р. між ТОВ "Вінпродтрейд" та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Якименко та партнери" укладено Договір № 296 про надання правової допомоги.

За умовами цього правочину (пункти 1.1, 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме, складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв'язку з відмовою у наданні відповіді на запит про надання публічної інформації № 296 від 01.10.2019 управлінням освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області.

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У цьому випадку доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є платіжне доручення № 2214 від 20.12.2019 р. на виконання умов Договору від 25.11.2019 № 296, згідно якого позивач сплатив гонорар у розмірі 3990 грн.

Як видно з акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 296 від 25.11.2019 р., а також детального опису робіт (наданих послуг) надано позивачеві такі юридичні послуги:

- складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв'язку з відмовою у наданні відповіді на запит про надання публічної інформації № 296 від 01.10.2019 управлінням освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області - вартістю 3990 грн.; складність справи - звичайна; затрачено 6 годин часу; вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 665 грн. Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 3990 грн. та розраховувалось наступним чином: 665,00 (грн.) х 6 (год.) = 3990 грн.

Відтак, виконання та вартість наданих правових послуг адвоката, що становить 3990 грн. підтверджена відповідними документами, а фактична оплата послуг адвоката підтверджується платіжним дорученням № 2214 від 20.12.2019 р.

Разом з тим, позов задоволено частково, відтак, судові витрати понесені на правничу допомогу в сумі 3 990 грн., підлягають стягненню пропорційно задоволенних вимог (1/2 немайнової вимоги) у розмірі 1995 грн.

Окрім того, позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Визначаючись щодо вказаної вимоги, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б свідчили, що рішення суду ухвалене у даній справі не буде виконано відповідачем.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області щодо не надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" відповіді на запит "на отримання публічної інформації" №296 від 01.10.2019 року у встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк.

Зобов'язати Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області розглянути запит "на отримання публічної інформації" №296 від 01.10.2019 р. та надіслати відповідь на нього Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51А, м. Вінниця, 21034, ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 960, 50 грн. ( дев'ятсот шістдесят гривень 50 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1995 грн. (однієї тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області (вул. Полтавська, 25, м. Могилів - Подільський, Вінницька область, 24000, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51А, м. Вінниця, 21034, ).

Відповідач: Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області (вул. Полтавська, 25, м. Могилів - Подільський, Вінницька область, 24000, ).

Повний текст рішення сформовано: 12.02.20 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна