Справа № 540/350/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 лютого 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/350/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якій просить скасувати як незаконні постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.12.2017 р., стягнути з Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на користь ОСОБА_1 13239,45 грн., стягнутих з ОСОБА_1 на виконання виконавчого провадження № 52485777.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про невідповідність позовної заяви вищевказаним вимогам КАС України з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби визначені ст.287 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішення, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, ст.287 КАС України встановлено спеціальні строки на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця - у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є оскарження постанов про стягнення виконавчого збору від 22.12.2017 р. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.12.2017 р., на підставі яких з позивача стягнуто кошти у розмірі 13239,45 грн.

З позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 11.02.2020 р.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 05.10.2016 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 209527,46 грн., пені у сумі 11972,79 грн. та судових витрат у розмірі 3200,90 грн., всього - 224701,24 грн. 22.12.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого документу на виконання до ФОП, де на той час він працював, для утримання грошових коштів із заробітної плати задля погашення суми заборгованості, яка була погашена ще у 2016 році. 15.01.2018 р. стягувачем направлено заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з погашенням боргу в повному обсязі, на підставі чого державний виконавець закрив виконавче провадження в частині стягнення грошових коштів, але продовжував виконання виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору. В подальшому отримав постанову про закінчення виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження". В той же час, враховуючи дані бази виконавчих проваджень, з`ясувалося, що державним виконавцем минулими датами винесено постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які датовані 22.12.2017 р. Ці постанови в реєстрі з`явилися лише 29.03.2018 р. Внаслідок неправомірних дій державного виконавця з нього стягнуто за період з 12.02.2018 р. по 23.09.2019 р. 13239,45 грн.

З огляду на викладене слідує, що позивач дізнався або міг дізнатись про порушення своїх прав у березні 2018 року, після того, як з його заробітної плати почали утримуватися кошти.

Між тим, в порушення ст.287 КАС України, з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду 11.02.2020 р., тобто з пропуском десятиденного строку на звернення до суду.

Позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що 13.02.2018 р. звернувся зі скаргою на дії державного виконавця до Херсонського міського суду Херсонської області, ухвалою якого від 16.10.2019 р. провадження у справі було закрито внаслідок того, що скарга не підлягала вирішенню за правилами цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Зауважує, що вимоги про стягнення грошових коштів не заявлялися при подачі скарги. Тому позивачем ненавмисно пропущено строк звернення до Херсонського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суддя зазначає, що ОСОБА_1 у клопотанні не навів жодної обґрунтованої обставини, яка об`єктивно перешкоджала йому у зверненні до суду у встановлені строки, як і не надав жодного доказу на підтвердження наявності таких обставин. У клопотанні про поновлення строків на звернення до суду позивач наводить не обставини поважності причин його пропуску, а зазначає про "ненавмисне пропущення строку".

Суддя зауважує, що ОСОБА_1 04.12.2019 р. вже звертався до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування, в тому числі, постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.12.2017 р., стягнення з відповідача коштів, стягнутих на виконання виконавчого провадження № 52485777 (справа № 540/2616/19).

Ухвалою від 09.12.2019 р. у справі № 540/2626/19 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, в тому числі і у зв`язку з ненаданням позивачем обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

На виконання даної ухвали ОСОБА_1 було надано заяву про поновлення строків звернення до суду, розглянувши яку суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення та ухвалою від 28.12.2019 р. повернув позовну заяву позивачу.

Зі змісту ухвал від 09.12.2019 р. та від 28.12.2019 р. вбачається, що підстави для поновлення строку звернення до суду у справі № 540/2626/19 є аналогічними підставам, вказаним ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до суду у цій справі - звернення зі скаргою до Херсонського міського суду Херсонської області та закриття 16.10.2019 р. міським судом провадження у справі у зв`язку з тим, що розгляд спору відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Жодних інших підстав, окрім тих, які вже розглядалися суддею в рамках справи № 540/2626/19, у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду ОСОБА_1 не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, суддя не вбачає наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовною заявою до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Відповідно до положень ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, позивачу слід надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, до якої слід додати докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

З огляду на викладене позовна заява відповідно до ч.1 ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме: надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом із доданими доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Керуючись ч.1 ст.169 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/350/20 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя О.І. Бездрабко