Справа № 160/1415/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
06 лютого 2020 р. Справа №160/1415/20
05.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» до відповідача-1: приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, відповідача-2: приватного виконавця Мосейко Анжели Геннадіївни, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 про стягнення з ПрАТ «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» (ідентифікаційний код юридичної особи 00373882, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Журналістів, будинок 11) основної винагороди в сумі 137 246 751,13 грн у виконавчому провадженні № 60892369;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Мосейко Анжели Геннадіївни від 29.01.2020 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 61103953;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Мосейко Анжели Геннадіївни від 29.01.2020 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61103953;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Мосейко Анжели Геннадіївни від 29.01.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61103953;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Мосейко Анжели Геннадіївни від 29.01.2020 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 61103953.
Одночасно із вищезазначеним позовом до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137 246 751,13 грн. та заборони Приватному виконавцю Мосейко Анжелі Геннадіївні вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника ПрАТ «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» за виконавчим провадженням № 61103953, в тому числі, але не виключно: приймати постанови про арешт коштів та майна боржника, направляти їх будь-яким банківським установам, третім особам чи виконувати їх в інший спосіб, направляти платіжні вимоги про списання коштів боржника до будь-яких банківських установ, стягувати грошові кошти, перераховувати стягнуті грошові кошти на рахунок стягувача, звертати стягнення на майно боржника, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на примусове виконання постанови Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137246751,13 грн.
В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що невжиття судом заходів забезпечення позову буде мати наслідком стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» грошової суми у розмірі 137 246 751, 13 грн. на виконання Постанови від 16.12.2019, яка є неправомірною. Для цього приватному виконавцеві достатньо направити у банківські установи, які обслуговують ПрАТ «АВК» м. Дніпро», платіжні доручення.
У свою чергу, стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» грошової суми у розмірі 137 246 751, 13 грн. унеможливить ефективний захист прав ПрАТ «АВК» м. Дніпро» шляхом визнання протиправними та скасування постанови приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 та постанови приватного виконавця Мосейко Анжели Геннадіївні від 29.01.2020 ВП №61103953 про примусове виконання постанови №60892369, видану 16.12.2019 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною, оскільки у такому випадку наслідком задоволення позову Боржника буде лише констатація факту протиправності рішень приватних виконавців. Проте, для повернення стягнутих коштів у сумі 137 246 751, 13 грн. ПрАТ «АВК» м. Дніпро» буде вимушений звертатися з окремим позовом до приватного виконавця у межах цивільної/господарської юрисдикції.
Крім того, стягнення приватним виконавцем 137 246 751, 13 грн. на виконання протиправної постанови від 16.12.2019 буде мати наслідком банкрутство підприємства у зв`язку із невиконанням зобов`язань ПрАТ «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» перед: 1) працівниками - щодо сплати заробітної плати; 2) контрагентами - щодо виконання зобов`язань за укладеними контрактами; 3) бюджетом - щодо сплати податків та зборів. При цьому, припинення господарської діяльності підприємства несе негативні наслідки для всього регіону в цілому.
Також заявник звертає увагу на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам ПрАТ «АВК» м. Дніпро» до ухвалення рішення у справі за позовом про визнання протиправними та скасування постанови від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137246751,13 грн та постанови від 29.01.2020 року.
06.02.2020 року від представника позивача надійшло доповнення до заяви про забезпечення позову, в якому зазначено, що на виконання постанови приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП №60892369 приватним виконавцем Мосейко Анжелою Геннадіївною вже направлено до Філії - Дніпропетровського обласного управління Ат «Ощадбанк» платіжні вимоги (доручення), внаслідок чого з рахунків ПрАТ «АВК» м. Дніпро» списано кошти в загальній сумі 2 152 908,85 грн.
Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.3 ст.154 КАС України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
У зв`язку з відсутністю виняткових обставини, які унеможливлюють розгляд заяви про забезпечення позову без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути її без проведення судового засідання.
Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;
- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.
У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно частини 4 статті 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;
- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
З матеріалів адміністративного позову вбачається, що 16.12.2019 року у межах ВП №60892369, яке було відкрито на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 13.12.2018 по справі №905/2864/15, приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною було винесено постанову про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137 246 751,13 грн.
29.01.2020 року в результаті проведення виконавчих дій приватним виконавцем Мосейко Анжелою Геннадіївною постановою від 29.01.2020 року відкрите виконавче провадження №61103953 про примусове виконання постанови №60892369, видану 16.12.2019 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137 246 751,13 грн., постановою від 29.01.2020 року ВП № 61103953 накладено арешт на кошти, що містяться на відповідних рахунках позивача та постановою від 29.01.2020 року ВП №61103953 накладено арешт на майно, що належить боржнику.
Тобто, постанова про стягнення основної винагороди перебуває на примусовому виконанні і приватний виконавець може вчиняти усі передбачені законом виконавчі дії.
Наведені обставини свідчать про те, що в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Водночас, наразі суд не вбачає ознак очевидної протиправності оскаржуваних рішень, або очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду. Оцінку оскаржуваним рішенням буде надано в ході розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову, оскільки здійснення стягнення Мосейко Анжелою Геннадіївною з позивача основної винагороди у сумі 137 246 751,13 грн. на підставі постанови №60892369, видану 16.12.2019 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною до розгляду справи по суті щодо правомірності винесення даного виконавчого документа, призведе до істотного ускладнення захисту прав позивача в разі задоволення позовних вимог та скасування рішень, на підставі яких вчиняються виконавчі дії.
Згідно частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно частини 6 статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує співрозмірність вимог у заявленому клопотанні про забезпечення позову, заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах, належним способом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі постанови приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137 246 751,13 грн., яка є виконавчим документом, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/1415/20.
Крім того, суд також враховує те, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вищевказаному виконавчому провадженні не порушить прав та законних інтересів стягувача (відповідача) чи інших осіб.
За правилами частини 1 пунктів 4-5 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Зазначена норма кореспондується з частиною 1 пункту 2 статті 34 Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження», в силу вимог якої, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Суд зазначає, що в жодному разі, не стверджуючи про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, що може бути встановлено лише в ході розгляду справи по суті, суд вбачає наявність таких ознак, які викладені в позові приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро», а саме арешт та стягнення грошових коштів у розмірі 137 246 751,13 грн приведе до негативних наслідків, пов`язаних з блокуванням господарської діяльності підприємства (неможливість оплати товарів, необхідних для безперервного виробництва продукції, неможливість виплати заробітної плати працівникам, оскільки з рахунків на які накладено арешт, використовуються для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам).
При цьому, суд звертає увагу, що Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, суд, який постановляє вжити заходи забезпечення позову, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Враховуючи наведене, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Крім того, під час тимчасової заборони вчиняти дії у згаданому виконавчому провадженні до вирішення адміністративної справи по суті, не відбувається втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки суд виконує власну компетенцію по здійсненню правосуддя відповідно до наданих Конституцією та законами України повноважень.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року по справі №826/7224/17.
Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши докази, надані до адміністративного позову, суд вважає, що позов також слід забезпечити шляхом: заборони приватному виконавцю Мосейко Анжелі Геннадіївні вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника ПрАТ «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» за виконавчим провадженням № 61103953, в тому числі: приймати постанови про арешт коштів та майна боржника, направляти їх будь-яким банківським установам, третім особам чи виконувати їх в інший спосіб, направляти платіжні вимоги про списання коштів боржника до будь-яких банківських установ, стягувати грошові кошти, перераховувати стягнуті грошові кошти на рахунок стягувача, звертати стягнення на майно боржника, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на примусове виконання постанови приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137246751,13 грн.
Згідно статті 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зупинити стягнення на підставі постанови приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137 246 751,13 грн.
Заборони приватному виконавцю Мосейко Анжелі Геннадіївні вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника ПрАТ «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро» за виконавчим провадженням № 61103953, в тому числі: приймати постанови про арешт коштів та майна боржника, направляти їх будь-яким банківським установам, третім особам чи виконувати їх в інший спосіб, направляти платіжні вимоги про списання коштів боржника до будь-яких банківських установ, стягувати грошові кошти, перераховувати стягнуті грошові кошти на рахунок стягувача, звертати стягнення на майно боржника, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на примусове виконання постанови приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 16.12.2019 ВП № 60892369 про стягнення з ПрАТ «АВК» м. Дніпро» основної винагороди у сумі 137246751,13 грн.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: приватне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпро»; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00373882; адреса: 49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 11

Боржник: приватний виконавець Мосейко Анжела Геннадіївна; адреса: 49049, м.Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд. 2, оф.6

Строк пред`явлення до виконання: до 06.02.2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно