Справа № 444/2403/19
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/2403/19
Провадження № 2-а/444/68/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І., Усманова З.З..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Львівській області інспектора лейтенанта поліції Демчина Василя Євгенійовича 4 батальйону 2 роти , Управління патрульної поліції у м.Львові про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 1474890 від 31.08.2019 року ,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів поліцейського УПП у Львівській області інспектора лейтенанта поліції Демчина Василя Євгенійовича 4 батальйону 2 роти , Управління патрульної поліції у м.Львові про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 1474890 від 31.08.2019 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2019 року поліцейським УПП у Львівській області інспектором поліції Демчина В.Є. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БАВ № 1474890 про накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення П.2.9.ПДР, ст..122 ч.2 КУпАП.

Вказує, що при прийнятті постанови відповідач виходив з того, що 31.08.2019 р. о 15 год. 07 хв. в м. Львів, вул..Підвальна,5 керував автомобілем Chrysler Voyager н/з НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки, та користувався засобом зв`язку телефоном тримаючи його у руці чим порушив п.2.9.ПДР, ст. 122 ч.2 КУпАП.

31.08.2019 р. о 15 год. 07 хв. в м. Львів, вул.Підвальна,5 керуючи автомобілем Chrysler Voyager н/з НОМЕР_1 дотримуючись правил дорожнього руху зупинився у належному для цього місці, відстібнув ремінь безпеки та підняв слухавку телефону і почав розмовляти зі своїми знайомими, яких я чекав. В цей момент до мене підійшов поліцейський і постукав мені у вікно мого автомобіля. Привідкривши вікно, я запитав, що сталось, після чого Відповідач мені повідомив, що я нібито порушив правила безпеки дорожнього руху, тобто не був пристебнутим ременем безпеки, та користувався засобом зв`язку телефоном тримаючи його у руці чим порушив П.2.9.ПДР, ст.122 ч.2 КУпАП . Відповідач запитав,чи я маю всі документи в порядку, на що відповів йому, що всі документи маю при собі і передав посвідчення водія, техпаспорт та ін. інспектору. Після чого мені була винесена постанова.

Дану постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 1474890 від 31.08.2019 року, вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав .

Зокрема позивач зазначив, що він 31.08.2019 р. о 15 год. 07 хв. в м. Львів, по вул.Підвальна,5 керував автомобілем марки Chrysler Voyager н/з НОМЕР_1 дотримуючись правил дорожнього руху зупинився у належному для цього місці, відстібнув ремінь безпеки та підняв слухавку телефону і почав розмовляти зі своїми знайомими, яких я чекав. В цей момент до нього підійшов поліцейський і постукав йому у вікно його автомобіля. Привідкривши вікно, він запитав, що сталось, після чого відповідач мені повідомив, що він нібито порушив правила безпеки дорожнього руху, тобто не був пристебнутим ременем безпеки, та користувався засобом зв`язку телефоном тримаючи його у руці чим порушив п.2.9.ПДР, ст.122 ч.2 КУпАП . Відповідач запитав,у нього чи він має всі документи в порядку, на що він йому відповів, що всі документи має при собі і передав посвідчення водія, техпаспорт та ін. інспектору. Після чого була винесена постанова.

Зазначив, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення. Також стверджую, що при винесенні даної постанови він її оспорював, але жодних доказів моєї вини не було надано щодо вчинення правопорушення, а сама по собі постанова не може бути таким доказом. А тому просить його адміністративний позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить такі задовольнити.

Відповідач поліцейський УПП у Львівській області інспектора лейтенанта поліції Демчина Василя Євгенійовича 4 батальйону 2 роти, представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак представником відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що вважає позовну вимогу ОСОБА_1 необгрунтованою та безпідставною з огляду на наступне.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення (ЕАВ № 1474890 від 31.08.2019). Для кожного виду адмінправопорушення, передбаченого КУпАП, в залежності від органу (посадової особи), якому підвідомче це правопорушення, існує своя форма адмінпротоколу, зразки якого містяться в Інструкціях/Положеннях/Порядках оформлення матеріалів та провадження у справах про адміністративні правопорушення, затверджених для кожного окремого органу (посадової особи), що згідно зі статтею 213 розділу III КУпАП уповноваженого розглядати справи про адмінправопорушення та накладати за результатами такого розгляду відповідні адміністративні стягнення. Просили у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача, відповідач в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, позивач просить справу розглядати без його участі, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності учасників.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1474890 від 31.08.2019 року , яка винесена поліцейським УПП у Львівській області інспектора лейтенанта поліції Демчина Василя Євгенійовича 4 батальйону 2 роти, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що він 31.08.2019 р. о 15 год. 07 хв. в м. Львів, вул..Підвальна,5 керував автомобілем Chrysler Voyager н/з НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки, та користувався засобом зв`язку телефоном тримаючи його у руці чим порушив п.2.9.ПДР, ст. 122 ч.2 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Суд враховує, що у позовній заяві, яка подана на адресу суду, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення 31.08.2019 року.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем, представником відповідача не виконано обов`язку, який встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови.

В той же час судом детально з`ясовано обставини справи.

Так згідно п. 2.9 д ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Як вбачається із оскаржуваної постанови, графа «до постанови додаються» не заповнена, в ній не проставлено знак «прочерку», що свідчить про те, що жодних доказів, які б підтвержували викладене в постанові немає.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що суд бере до уваги лише ті докази, які здобуті в порядку, що не суперечить Закону.

В оскарженій постанові відсутнє посилання на будь-який доказ, який передбачений ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В даному випадку єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в постанові.

Крім того суд враховує твердження позивача про те, що поліцейським Ковальовським Р. М . не було роз`яснені права та обов`язки, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та його бажання скористатися правовою допомогою захисника, у зв`язку з чим просив перенести розгляд справи.

Жодних доказів на спростування даних тверджень стороною відповідача на адресу суду не подано.

Згідно п. 1 ч. ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено під час розгляду справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивачем вчинено діяння, викладене в оскаржуваній постанові, як наслідок суд приходить до висновку, що відсутній склад адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що немає доказів про те, що позивачем ОСОБА_1 31.08.2019 року о 15 год. 07 хв. були вчиненні протиправні, винні (умисні або з необережності) дії, що спричинили порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Суд, розглядаючи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , перевірив законність, правомірність винесення оскаржуваної постанови як в частині накладення адміністративного стягнення так і вцілому.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи з норм ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено самого факт вчинення адміністративного правопорушення.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, які встановлено в ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що оскільки поліцейським УПП у Львівській області інспектора лейтенанта поліції Демчина Василя Євгенійовича 4 батальйону 2 роти неправомірно притягнуто гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його вина не доведена жодними доказами, стороною відповідача не виконано вимог щодо обов`язку доказування правомірності свого рішення, з метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. підлягає закриттю.

Задоволення позовних вимог позивача буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача.

На підставі ст. 139 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського УПП у Львівській області інспектора лейтенанта поліції Демчина Василя Євгенійовича 4 батальйону 2 роти про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1474890 від 31.08.2019 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.- закрити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Р. Й. Зеліско