Справа № 200/11029/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р. Справа№200/11029/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної установи Приазовська виправна колонія (№ 107)

до відповідача: Головного управління ДФС у Донецькій області

про: визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Волнова Ю.М. за довірен.,

від відповідача: Вовченко С.П. за доврен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна установа Приазовська виправна колонія (№ 107), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)» з питань дотримання правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 року. За результатами перевірки податковим органом встановлено порушення законодавства щодо справляння податків, зборів та обов`язкових платежів. 14.05.2019 року позивач разом з листом № 37203/10/05-99-13-03-26 від 10.05.2019 року отримав рішення за результатами перевірки: вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.05.2019 року № Ю- на суму 466882,35 грн., податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № .

Позивач зазначає, до ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» не погодилась з висновками, викладеними в акті перевірки та рішеннями прийнятими на його підставі, тому звернулась до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 23.05.2019 року № 10/1480 про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю- в сумі 466882,35 грн. та податкового повідомлення рішення від 08.05.2019 року № . Проте, рішенням від 27.06.2019 року № 29438/6/99-99-11-05-02-25 вимогу про сплату боргу залишено без змін, а скаргу без задоволення, зобов`язано ГУ ДФС у Донецькій області винести та направити рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. 23 серпня 2019 року позивач отримав рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн.

Позивач вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю- в сумі 466882,35 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 19 серпня 2019 року № та податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № в сумі 510 грн. є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

Позивач вказує на те, що акт перевірки не містить доказів віднесення позивача до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику, тому відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку з порушенням мораторію, встановленого статтею 3 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, що порушує гарантії захисту прав та інтересів платника податків та нівелює результати такої перевірки у повному обсязі.

Вважає, що відповідно до п.п. 14.1.180 ст. 14, ст. 18, п.п. 168.1.1 ст. 168, ст. 171 Податкового кодексу України, абз. 1 п. 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач не є роботодавцем, а особи, засуджені до позбавлення волі, не є найманими працівниками у розумінні ст. 2 Кодексу законів про працю України. Позивач зазначає, що протягом періоду часу, який є предметом перевірки, трудові договори між заявником та засудженими до позбавлення (обмеження) волі особами об`єктивно не могли укладатись, адже відповідно до ч. 1 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України у редакції Закону України від 07.09.2016 р. №1492-VІІІ ці договори підлягали укладенню між засудженим і виправною колонією.

Позивач посилається на те, що Державна установа «Приазовська виправна колонія (№ 107)» є бюджетною неприбутковою установою, яка фінансується із державного бюджету, код та назва відомчої класифікації видатків та кредитування державного бюджету «360 Міністерство юстиції України». Кошторисом, який затверджується на кожен поточний рік, передбачені видатки на оплату праці й нарахування на заробітну плату виключно військовослужбовцям та вільнонайманим працівникам. Позивач зазначає, що у виправної колонії не передбачені Кошторисом надходження (грошові кошти) на компенсацію суми єдиного внеску у розмірі 466882,35 грн., нарахованого контролюючим органом на плату засудженим на суспільно корисну працю.

Позивач вважає, що висновок про заниження бази нарахування єдиного внеску (за рахунок невключення до бази нарахування єдиного внеску, неврахування додаткової бази нарахування) засуджених на загальну суму 2122192,50 гри. та на суму 466882,35 грн. є безпідставним, тому вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 08.05.2019 року, є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, позивач посилається на те, що при винесенні спірного рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідачем не враховано приписи Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки платники єдиного внеску, визначені статтею 4 даного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Щодо податкового повідомлення рішення про застосуванні штрафних (фінансових) санкцій № від 08.05.2019 року, позивач зазначає наступне. Підставою для прийняття податкового повідомлення рішення № стали факти, викладені в акті перевірки та відповіді на заперечення, зокрема в частині порушення пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, п. 51.1 ст. 51, абз. а п. 171.2 ст. 171, абз. б п. 176.2 ст. 176 ПК України, п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 розділу ІІІ Порядку № 4 щодо надання податкових розрахунків за формою № 1ДФ з недостовірними відомостями та з помилками за 3 квартал 2015 року, 3 квартал 2016 року, 1 квартал 2018 року, 2 квартал 2018 року, 3 квартал 2018 року.

Позивач зазначає, що п. 14.1.180 та п. 18.1 ПК України визначені загальні питання «податкового агента», проте вказана норма не регулює порядок подання та складання податкової звітності, зокрема звіту за формою № 1 ДФ, так само як і норма абз. б п. 176.2 ст. 176 ПК України, якою закріплений обов`язок податкового агенту подавати податкові розрахунку сум доходів, нарахованих на користь платників податків, у строки, встановлені цим ПК України. Позивач зазначає, що оскільки платником податків виконано обов`язок щодо подання податкових розрахунків за формою № 1ДФ то, відповідно, ним не порушено вимоги пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, абз. б п. 176.2 ст. 176 ПК України. Крім того, позивач звертає увагу на те, що помилки допущені у звіті за формою № 1ДФ не призвели до заниження або завищення податкових зобов`язань. До того, ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» подавала уточнюючі податкові розрахунки про що контролюючим органом зазначено у відповіді на заперечення. Позивач вказує на те, що відповідальність за подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб з недостовірними відомостями передбачена п. 119.2 ст. 119 ПК України. Проте, акт перевірки не містить посилання на порушення платником податків вимог ст. 119 ПК України, за таких обставин позивач звертається від відповідальності за подачу податкових розрахунків за формою № 1ДФ з недостовірними відомостями, а відтак податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що Головне управління ДФС у Донецькій області, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача складено акт від 08.04.2019 року № 352/05-99-13-03/14316907 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДУ «Приазовська виправна колонія (№107)» з питань дотримання правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 року по 30.09.2018 року перевірки питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 року. За результатами документальної позапланової виїзної перевірки відповідачем встановлено порушення Податкового кодексу України. На підставі виявлених порушень податковим органом прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю-, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 19.08.2019 року, податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № .

Відповідач вважає, що діяв виключно на підставі, у межах повноваження та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 05 листопада 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року відкладено підготовче засідання на 04 грудня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 13 січня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 січня 2020 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державна установа «Приазовська виправна колонія (№ 107)» зареєстрована в якості юридичної особи 29 листопада 1999 року за № 0005271, включено до ЄДРПОУ за номером 14316907, перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області як платник податків.

08 квітня 2019 року Головним управління ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)» () з питань перевірки правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 року по 30.09.2018 року, перевірки питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 року, за результатами якої складено акт № 352/05-99-13-03/14316907 (т. 1 а.с. 20-43).

Документальною позаплановою перевіркою Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)» встановлено порушення:

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.6 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556 в частині надання податкових розрахунків (форма №1 ДФ) з недостовірними відомостями та з помилками за 3 квартал 2015 року, 3 квартал 2016 року, 1 квартал 2018 року, 2 квартал 2018 року, 3 квартал 2018 року;

- пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 в частині несвоєчасного подання Державною установою «Приазовська виправна колонія (№ 107)» Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за червень 2016 року - граничний термін подання Звіту - 20.07.2016 року, фактично Звіт наданий 26.07.2016 року за № ; за лютий 2017 року - граничний термін подання Звіту - 20.03.2017, фактично Звіт наданий 21.03.2017 року за № ;

- пункту 1, пункту 4 частини 2 статті 6, частини 4, частини 5 статті 7, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині своєчасного не нарахування Державною установою «Приазовська виправна колонія (№ 107)» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 366902,30 грн., а сааме: за червень 2015 року граничний термін 20.07.2015 року, фактично нараховано 26.08.2015 року в сумі 41201,68 грн. (код класифікації доходів бюджету 71010000), в сумі 87964,66 грн. (код класифікації доходів бюджету 71020000);за червень 2016 року - граничний термін 20.07.2016, фактично нараховано 26.07.2016 в сумі 24886,80 грн. (код класифікації доходів бюджету 71010000), в сумі 83128,71 грн. (код класифікації доходів бюджету 71020000); за лютий 2017 року граничний термін 20.03.2017, фактично нараховано 21.03.2017 в сумі 30903,10грн. (код класифікації доходів бюджету 71010000), в сумі 98817,35грн. (код класифікації доходів бюджету 71020000);

- абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 6, абзацу 1 та 2 пункту 1 частини 1 статті 7, абзацу 1 та 2 частини 5 статті 8, частини 2 та частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині:

- заниження бази нарахування єдиного внеску за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених та не включення до бази нарахування додаткової бази нарахування єдиного внеску на загальну суму 2122192,50 грн., в тому числі по періодах: за жовтень 2016 року в сумі 53436,10 грн., за листопад 2016 року в сумі 55738,57 грн., за грудень 2016 року в сумі 59200 грн., за січень 2017 року в сумі 131880 грн., лютий 2017 року в сумі 132859,84 грн., березень 2017 року в сумі 128000 грн., квітень 2017 року в сумі 109470,72 грн., травень 2017 року в сумі 115200 грн., червень 2017 року в сумі 115200 грн., липень 2017 року в сумі 112000 грн., серпень 2017 року в сумі 105600 грн., вересень 2017 року в сумі 108800 грн., жовтень 2017 року в сумі 109761,90 грн., листопад 2017 року в сумі 76429,31 грн., грудень 2017 року в сумі 60437,98 грн., січень 2018 року в сумі 79233,78 грн., лютий 2018 року в сумі 78141,95 грн., березень 2018 року в сумі 79382,28 грн., квітень 2018 року в сумі 69156 грн., травень 2018 року в сумі 70550,37 грн., червень 2018 року в сумі 67315,58грн., липень 2018 року в сумі 63191,19 грн., серпень 2018 року в сумі 77068,46 грн., вересень 2018 року в сумі 64138,47грн.

- заниження суми нарахованого єдиного внеску за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених та додаткової бази нарахування єдиного внеску на загальну на суму 466882,35 грн., в тому числі по періодах: за жовтень 2016 року в сумі 11755,94 грн., листопад 2016 року в сумі 12262,49 грн., грудень 2016 року в сумі 13024 грн., січень 2017 року в сумі 29013,60 грн., лютий 2017 року в сумі 29229,16 грн., березень 2017 року в сумі 28160 грн., квітень 2017 року в сумі 24083,56грн., травень 2017 року в сумі 25344 грн., червень 2017 року в сумі 25344 грн., липень 2017 року в сумі 24640 грн., серпень 2017 року в сумі 23232 грн., вересень 2017 року в сумі 23936 грн., жовтень 2017 року в сумі 24147,62 грн., листопад 2017 року в сумі 16814,45 грн., грудень 2017 року в сумі 13296,36 грн., січень 2018 року в сумі 17431,43 грн., лютий 2018 року в сумі 17191,23 грн., березень 2018 року в сумі 17464,10 грн., квітень 2018 року в сумі 15214,32 грн., травень 2018 року в сумі 15521,08 грн., червень 2018 року в сумі 14809,43 грн., липень 2018 року в сумі 13902,06 грн., серпень 2018 року в сумі 16955,06 грн., вересень 2018 року в сумі 14110,46 грн.

На підставі висновків викладених в акті № 352/05-99-13-03/14316907 від 08 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю-, відповідно до якої Державну установу «Приазовська виправна колонія (№ 107)» зобов`язано сплати недоїмку у розмірі 466882,35 грн. (т. 1 а.с. 55);

- податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № , яким до Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 510 грн. (т. 1 а.с. 60).

Позивач не погодившись з прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки) та податковим повідомленням рішенням подав до Державної фіскальної служби України скаргу № 10/1480 від 23.05.2019 року, відповідно до якої просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю та податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № (т. 1 а.с. 62-67).

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 27.06.2019 року № 29438/6-99-99-11-05-02-25 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю- залишено без змін, а скаргу ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» від 23.05.2019 року № 10/148 в частині оскарження вищезазначеного виконавчого документу без задоволення, та зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області винести та направити рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (т. 1 а.с. 68-69).

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 22.07.2019 року № 34618/6/99-99-11-03-01-25 залишено без змін податкове повідомлення рішення від 08.05.2019 року № , а скаргу ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» залишено без задоволення (т. 1 а.с. 72-73).

19 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким Державній установі «Приазовська виправна колонія (№ 107)» нараховано штрафні санкції в розмірі 233441,18 грн. (т. 1 а.с. 57).

Не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.08.2019 року №, податковим повідомленням рішенням від 08.05.2019 року № , позивач просив визнати їх протиправними та скасувати в судовому порядку.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі по тексту ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Згідно із п. 78.8 ст. 78 ПК України, порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 86.3 ст. 86 ПК України, акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Як вбачається з матеріалів справи податковий орган мав підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача. Перевірку проведено з відома начальника Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)», на підставі наказу керівника контролюючого органу та відповідних направлень, які були вручені посадовим особам позивача.

Положеннями статті 162 Податкового кодексу України (станом на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема податковий агент.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Положеннями підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 13 Закону України Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу в Україні» установлено, що підприємства установ виконання покарань проводять свою діяльність відповідно до законодавства з урахуванням таких особливостей трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі Законом України № 1492) засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Згідно із ч. 1 ст. 60 КВК України, засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.

Відповідно до абазу 3 ч.1 ст.118 КВК, праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Отже, законодавцем визначено декілька обов`язкових підстав залучення засуджених до суспільно корисної праці, а саме: укладення між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором) строкового трудового договору, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції; засуджені, які залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

З метою визначення умов праці та заробітної плати засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України розроблена відповідно до статей 60-62, 118-121 Кримінально-виконавчого кодексу України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» Інструкція про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затверджена наказом Міністерства юстиції України 07.03.2013 №396/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.03.2013 за №387/22919 (далі іменується - Інструкція №396/5).

Пунктом 1.2 Інструкції №396/5 визначено, що засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.

Праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості. Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт. Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати (пункт 5.1 Інструкції №396/5).

Згідно пункту 6.3 Інструкції №396/5 відрахування та відшкодування із заробітної плати засуджених здійснюються відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості: податок з доходів фізичних осіб; аліменти; вартість одягу, взуття, білизни (крім вартості спецодягу); вартість харчування, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецхарчування); за виконавчими листами на користь громадян; за виконавчими листами на користь юридичних осіб; відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку організації виробничої діяльності та залучення засуджених до суспільно корисної праці на підприємствах виправних центрів, виправних та виховних колоній Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03.01.2013 року № 26/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.01.2013 року за № 68/22600 для проведення відрахувань і утримань із заробітної плати засуджених відповідно до чинного законодавства до 5 числа кожного місяця підприємством установи надаються до бухгалтерії установи відомості нарахування заробітної плати засудженим на підприємстві установи за попередній місяць за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із абз. 1 п. 1 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із абз. 1 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону - на суму нарахованої кожній застрахований особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послу) за цивільно-правовими договорами.

Статтею 12 Закону № 2464-VI передбачено, що забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску віднесено до завдань центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, п. 3 Інструкції № 499, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку (на кінець календарного місяця), вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів.

Частиною 3 ст. 9 Закону № 2464 передбачено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

З аналізу викладених норм слідує, що відповідальною особою за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, саме на податкового агента покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Судом встановлено, що між Державною установою «Приазовська виправна колонія (№ 107)» (далі - Виконавець) та Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально виконавчої служби України (№ 107)» (далі - Замовник) укладено договір № У-4/Г-П-3/Г на надання послуг робочої сили з числа спецконтингенту від 02.01.2018 року, відповідно до якого виконавець надає замовнику послуги з надання робочої сили з числа осіб засуджених до позбавлення волі на певний строк у необхідній кількості, для використання її в цілях здійснення виробничої, господарської та іншої діяльності, визначеної статутом організації замовника, а замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця в порядку і на умовах визначених цим договором (т. 3 а.с. 196-198).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунок оплати виконаних однією людиною за фактично відпрацьованих час и фактично виконаний обсяг робіт складає: заробітна плата засудженого, згідно штатного розкладу і кваліфікації, але не нижче мінімальної заробітної плати на дату здійснення розрахунку і нарахування 50% відповідно до постанови КМ України № 653 від 22.04.1999 року. оплата за надання послуг робочої сили проводитися замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок установи виконавця.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та до 31 грудня 2018 року.

01 лютого 2017 року між Державною установою «Приазовська виправна колонія (№ 107)» (далі - Виконавець) та Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально виконавчої служби України (№ 107)» (далі - Замовник) укладено договір № У-7/Г-П-6/Г на надання послуг робочої сили з числа спецконтингенту, відповідно до якого виконавець надає замовнику послуги з надання робочої сили з числа осіб засуджених до позбавлення волі на певний строк у необхідній кількості, для використання її в цілях здійснення виробничої, господарської та іншої діяльності, визначеної статутом організації замовника, а замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця в порядку і на умовах визначених цим договором (т. 3 а.с. 199-201)

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунок оплати виконаних однією людиною за фактично відпрацьованих час и фактично виконаний обсяг робіт складає: заробітна плата засудженого, згідно штатного розкладу і кваліфікації, але не нижче мінімальної заробітної плати на дату здійснення розрахунку і нарахування 50% відповідно до постанови КМ України № 653 від 22.04.1999 року. оплата за надання послуг робочої сили проводитися замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок установи виконавця.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та до 31 грудня 2017 року.

Крім того, між Приазовською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (далі Виконавець) та Державним підприємством «Підприємство Приазовської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 107)» укладено договір № У-8/Г-П-10/Г на надання послуг робочої сили з числа спецконтингенту від 30 січня 2015 року, відповідно до якого виконавець надає замовнику послуги з надання робочої сили з числа осіб засуджених до позбавлення волі на певний строк у необхідній кількості, для використання її в цілях здійснення виробничої, господарської та іншої діяльності, визначеної статутом підприємства, а також, що не суперечать чинному законодавству (т. 3 а.с. 202-205).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунок оплати виконаних однією людиною за фактично відпрацьованих час и фактично виконаний обсяг робіт складає: заробітна плата засудженого, згідно штатного розкладу і кваліфікації, але не нижче мінімальної заробітної плати на дату здійснення розрахунку і нарахування 50% відповідно до постанови КМ України № 653 від 22.04.1999 року.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та до 31 грудня 2017 року.

Судом встановлено, що 31 грудня 2016 року між Приазовською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (далі Виконавець) та Державним підприємством «Підприємство Приазовської виправної колонії управління Державної пенітенціарною служби України в Донецькій області (№ 107)» укладено додаткову угоду к договору на надання послуг робочої сили з числа спецконтингенту від 31 грудня 2016 року № 1 (т. 4, а.с. 11).

Пунктом 1 додаткової угоди визначено, що у зв`язку з перейменуванням та затвердженням в новій редакції Положення Приазовської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 107) згідно наказу Міністерства юстиції України від 15.12.2016 року № 3679/78/5, перейменування та затвердження в новій редакції статуту Державного підприємства «Підприємство Приазовська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 107)» відповідно наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016 року № 3588/5, договір на надання послуг робочої сили з числа спецконтингенту від 30.01.2015 року № У-8/Г-П-10/Г вважати укладеним між правонаступниками сторін: Державною установою «Приазовська виправна колонія (№ 107)» (далі - Виконавець) та Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально виконавчої служби України (№ 107)» (далі - Замовник).

Згідно п. 2 Додаткової угоди пролонговано дію договору на надання послуг робочої сили з числа спецконтингенту від 30.01.2015 року № У-8/Г-П-10/Г до укладання нового договору. Пункт 8.1 розділу 8 договору викласти в редакції: строк дії даного договору встановлюється з моменту його підписання до даті укладання сторонами нового договору на надання робочої сили із числа спецконтингенту.

На виконання умов вищезазначених договорів позивачем надано до суду рознарядку на вивід засуджених на роботу за спірний період (т. 4 а.с. 13-44).

Суд зазначає, що відповідно до вимог Закону № 2464 Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону України №2464-VI).

Таким чином, позивач в даних правовідносинах не є роботодавцем, а особи, засуджені до позбавлення волі, не є найманими працівниками в розумінні статті 2 Кодексу законів про працю України.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість твердження контролюючого органу про порушення позивачем, який не є податковим агентом для засуджених до позбавлення волі, які залучалися на підставі договорів для виконання робіт і послуг, вимог податкового законодавства України в частині не виконання обов`язку щодо нарахування єдиного внеску на загальну суму 466882,35 грн.: за жовтень 2016 року в сумі 11755,94 грн., листопад 2016 року в сумі 12262,49 грн., грудень 2016 року в сумі 13024 грн., січень 2017 року в сумі 29013,60 грн., лютий 2017 року в сумі 29229,16 грн., березень 2017 року в сумі 28160 грн., квітень 2017 року в сумі 24083,56грн., травень 2017 року в сумі 25344 грн., червень 2017 року в сумі 25344 грн., липень 2017 року в сумі 24640 грн., серпень 2017 року в сумі 23232 грн., вересень 2017 року в сумі 23936 грн., жовтень 2017 року в сумі 24147,62 грн., листопад 2017 року в сумі 16814,45 грн., грудень 2017 року в сумі 13296,36 грн., січень 2018 року в сумі 17431,43 грн., лютий 2018 року в сумі 17191,23 грн., березень 2018 року в сумі 17464,10 грн., квітень 2018 року в сумі 15214,32 грн., травень 2018 року в сумі 15521,08 грн., червень 2018 року в сумі 14809,43 грн., липень 2018 року в сумі 13902,06 грн., серпень 2018 року в сумі 16955,06 грн., вересень 2018 року в сумі 14110,46 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № .

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Зважаючи на попередній висновок суду про неправомірність донарахування платнику податків суми єдиного внеску у розмірі 466882,35 грн., визначена фіскальним органом сума штрафних санкцій у розмірі 233441,18 грн. також є протиправною, оскільки платник податків може нести відповідальність у вигляді штрафних санкцій виключно за умови наявності факту вчинення основного порушення.

Таким чином, Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі 233441,18 грн. підлягає скасуванню.

Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт б розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Законуз 13 березня 2015 року) такого змісту:

9-4.Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цимЗакономза невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Надаючи правову оцінку обставинам цієї справи, суд виходить з того, що саме перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до такого платника заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення закону № 2464-VІ.

Місто Маріуполь Донецької області, на території якого розташований податковий орган на обліку якого перебуває позивач, як платник єдиного внеску входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за невиконання вимог Закону № 2464 з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про визнання протиправним та скасування вимоги від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року в розмірі 233441,18 грн.

Стосовно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затверджено Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (далі Порядок № 4).

Порядок визначає порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (далі - податковий розрахунок) відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту 170.4.2 пункту 170.4 статті 170 та підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (п. 1.1 Порядку № 4)

Відповідно до п. 2.1 Порядку податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Згідно п. 2.2, 2.3 Порядку податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

Податковий розрахунок подається до контролюючих органів за місцезнаходженням податкового агента - юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до контролюючого органу за податковою адресою фізичної особи - податкового агента.

Пунктом 3.1 Порядку визначені реквізити податкового розрахунку, що заповнюються:

навпроти напису "Стор." податковим агентом проставляються порядкові номери сторінок податкового розрахунку;

відмічається відповідна клітинка "Звітний", "Звітний новий" чи "Уточнюючий" залежно від того, який податковий розрахунок подається;

навпроти напису "Порція" податковим агентом проставляється номер порції;

зазначаються податковий номер юридичної особи - податкового агента, податковий номер або серія та номер паспорта фізичної особи - податкового агента (для фізичної особи, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), яка подає розрахунок. Заповнення клітинок проводиться зліва направо (для юридичних осіб доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше восьми);

відмічається відповідна клітинка "Юридична особа" або "Самозайнята фізична особа";

навпроти напису "Працювало за трудовими договорами" проставляється кількість працівників, які працюють за трудовими договорами (контрактами);

навпроти напису "Працювало за цивільно-правовими договорами" проставляється кількість працівників, які працюють за цивільно-правовими договорами у звітному періоді.

Реквізити, передбачені абзацами сьомим та восьмим цього пункту, заповнюються тільки в разі наявності у юридичної особи чи у самозайнятої фізичної особи найманих працівників і тільки для першої порції податкового розрахунку;

зазначаються найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові самозайнятої фізичної особи, податкова адреса юридичної особи чи самозайнятої фізичної особи, що подає податковий розрахунок;

зазначається найменування контролюючого органу, до якого подається податковий розрахунок;

навпроти напису "Звітний період" відображаються арабськими цифрами порядковий номер звітного кварталу і рік.

Відображення відомостей у розділі І "Суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і суми утриманого з них податку" (далі - розділ І):

у графі 1 "№ з/п" відображається порядковий номер кожного рядка, що заповнюється;

у графі 2 "Податковий номер або серія та номер паспорта*" відображається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичної особи, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), про яку надається інформація в податковому розрахунку.

Відповідно до п. 4.1 Порядку коригування поданого і прийнятого податкових розрахунків проводяться на підставі самостійно виявлених податковим агентом помилок, а також на підставі повідомлень про помилки, виявлені контролюючим органом.

Пунктами 4.2, 4.3, 4.4 Порядку передбачено, що у разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку до закінчення строку його подання подається звітний новий податковий розрахунок.

Уточнюючий податковий розрахунок подається у разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку після закінчення строку його подання. Уточнюючий податковий розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди.

Порядок заповнення звітного нового та уточнюючого податкових розрахунків є однаковим. Звітний новий та уточнюючий податкові розрахунки подаються на підставі інформації з попередньо поданого податкового розрахунку і містять інформацію лише за рядками й реквізитами, які уточнюються. Для заповнення також використовується інформація з повідомлень про виявлені помилки, які відправляються контролюючими органами до податкового агента.

Коригування показників розділу І:

для виключення одного помилкового рядка з попередньо введеної інформації потрібно повторити всі графи такого рядка і у графі 9 указати "1" - на виключення рядка;

для введення нового або пропущеного рядка потрібно повністю заповнити всі його графи і у графі 9 указати "0" - на введення рядка;

для заміни одного помилкового рядка іншим потрібно виключити помилкову інформацію відповідно до абзацу другого цього пункту та ввести правильну інформацію відповідно до абзацу третього цього пункту, тобто повністю заповнити два рядки, один з яких виключає попередньо внесену інформацію, а другий вносить правильну інформацію. У такому разі в першому рядку в графі 9 указується "1" - рядок на виключення, а в другому - "0" - рядок на введення.

Коригування показників розділу ІІ:

підрозділ "Оподаткування процентів":

для виключення помилкового рядка з попередньо введеної інформації у рядку "Оподаткування процентів - виключення**" потрібно повторити всі графи помилкового рядка, а в рядку "Оподаткування процентів" відобразити правильну інформацію;

підрозділ "Оподаткування виграшів (призів) у лотерею":

для виключення помилкового рядка з попередньо введеної інформації у рядку "Оподаткування виграшів (призів) у лотерею - виключення***" потрібно повторити всі графи помилкового рядка, а в рядку "Оподаткування виграшів (призів) у лотерею " відобразити правильну інформацію;

підрозділ "Військовий збір":

для виключення помилкового рядка з попередньо введеної інформації у рядку "Військовий збір - виключення****" потрібно повторити всі графи помилкового рядка, а в рядку "Військовий збір" відобразити правильну інформацію.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до контролюючого органу були подані податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2015 року № від 09.11.2015 року, за 3 квартал 2016 року № від 08.11.2016 року, за 1 квартал 2018 року № від 07.05.2018 року, за 2 квартал 2018 року № від 09.08.2018 року, за 3 квартал 2018 року № від 01.11.2018 року.

Перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення Державною установою «Приазовська виправна колонія (№ 107)» податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форми № 1ДФ) встановлено наступне:

- податковий розрахунок (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2015 року (№ від 09.11.2015 року) надано недостовірними відомостями або з помилками, які призвели до зміни платника податку, а саме вказано недійсні серії та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО;

- податковий розрахунок (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2016 року (№ від 08.11.2016 року) надано недостовірними відомостями або з помилками, які призвели до зміни платника податку, а саме вказано недійсний РНОКПП фізичної особи НОМЕР_1 ;

- податковий розрахунок (форма № 1ДФ) за 1 квартал 2018 року (№ від 07.05.2018 року) надано недостовірними відомостями або з помилками, які призвели до зміни платника податку, а саме вказано недійсний РНОКПП фізичної особи 255822063;

- податковий розрахунок (форма № 1ДФ)за 2 квартал 2018 року (№ від 09.08.2018 року) надано недостовірними відомостями або з помилками, які призвели до зміни платника податку, а саме вказано недійсний РНОКПП фізичної особи 255822063;

- податковий розрахунок (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2018 року (№ від 09.08.2018 року) надано недостовірними відомостями або з помилками, які призвели до зміни платника податку, а саме вказано недійсний РНОКПП фізичної особи НОМЕР_2 .

Позивачем у встановлені законом строки до контролюючого органу були подані уточнюючі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року, за 2 квартал 2018 року, за 3 квартал 2018 року.

З приводу виявлених під час перевірки порушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Згідно п. 4.1 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом від 08.06.2012 року № 847/5

Особова справа є основним обліковим документом засудженого (особи, яка тримається під вартою). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку і комплектується документами, що засвідчують особу та підтверджують законність тримання її в установі (СІЗО), звільнення з неї, а також відображають процес її тримання в установі (СІЗО). Перелік документів, долучених до особової справи, зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частин справи.

В одному томі особової справи може бути не більше ніж 250 аркушів. У разі якщо кількість аркушів перевищує встановлену норму, формується наступний том особової справи.

До першої частини особової справи долучаються такі документи:

судові рішення;

накази Мін`юсту про виконання указів Президента України щодо помилування;

рішення Центральної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення (далі - Центральна комісія), та Міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення (далі - Міжрегіональна комісія);

копія довідки про звільнення;

копія довідки про смерть особи.

До другої частини особової справи долучаються документи, які відображають процес тримання особи в СІЗО та відбування засудженим покарання в установі.

До особової справи долучаються також інші документи, які стосуються конкретної особи.

Позивач зазначає, що паспорта громадянина України та ідентифікаційний код (реєстраційний номер облікової картки платника податків) в особових справах засуджених можуть бути відсутні.

Крім того позивач зазначає, що засуджені під час, відбування покарання виявляють бажання працювати, проте в матеріалах їх особових справи відсутні ідентифікаційні коди, враховуючи положення вимог статті 118 КВК України позивач не має підстав відмовляти засудженні у наданні роботи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про те, що позивач не може нести відповідальність за порушення вимог заповнення податкових розрахунків, у зв`язку з відсутністю у позивача відповідних документів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем у встановлені законом строки були подані уточнюючі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року, за 2 квартал 2018 року, за 3 квартал 2018 року, відповідно до яких були усунені помилки зазначені у звітних податкових деклараціях за вказані періоди.

Стосовно помилки у податковому розрахунку за формою № 1ДФ за ІІІ квартал 2015 року, які виникли внаслідок того, що у звіті відносно засуджених осіб, які трималися у 2015 році в установі, в графі таблиці «Податковий номер/серія, номер паспорта» стосовно деяких осіб зазначеного не податковий номер, а паспортні дані засуджених осіб, суд зазначає, що відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи те, що станом на момент перевірки сплинув строк давності стосовно притягнення до відповідальності за порушення порядку заповнення та подання податковим агентом податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2015 року, суд дійшов висновку про протиправність нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій за вказане порушення.

Суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення від 08 травня 2019 року № року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510 грн., таким чином спірне податкове повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Державної установи Приазовська виправна колонія (№ 107) до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державної установи Приазовська виправна колонія (№ 107) до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн.

Визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

Стягнути на користь Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)» (, провул. Уральський, буд. 61, м. Маріуполь, Донецька область, 87519) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (, 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) судовий збір в розмірі 10512 (десять тисяч п`ятсот дванадцять) гривень 50 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 30 січня 2020 року в присутності представників позивача та відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська