Справа № 953/25259/19
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/953/89/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лях М.Ю., за участю секретаря судових засідань Хомінської Т.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Чернишовим Борисом Сергійовичем до інспектора лейтенанта поліції Положишника Віктора Володимировича 1 бат. 5 роти УПП в Харківській області ДПП, УПП в Харківській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії АЕК №1848178 від 10.12.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 122 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з УПП в Харківській області ДПП на користь позивача витрати на отримання правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 10.12.2019 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що вказана постанова винесена передчасно та з порушенням законодавства і є такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що відповідач незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, а саме ознайомитись з доказами його правопорушення та отримання правової допомоги. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Разом з тим, після висловлення звинувачень, відповідач виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було проігноровано клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тобто, своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на отримання правової допомоги у розмірі 5 000 грн., які позивач сплатив Адвокатському бюро «Чернишова Бориса Сергійовича» за надання правової допомоги за умовами Договір про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2019 року.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
20.01.2020 через канцелярію суду представник відповідача УПП в Харківській області ДПП подала відзив на позовну заяву, в якому вважає позов безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне. Під час несення служби 10.12.2019 екіпажем патрульної поліції було виявлено адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, по вул. Академіка Павлова біля будинку 311 у м. Харкові, перед поворотом праворуч не подала сигнал світловим покажчиком повороту. Відповідно до п.9.2.6 ПДР України перед перестроюванням, поворотом або розворотом водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення інспектором було винесено постанову серії ЕАК № 1848178 від 10.12.2019, якою накладено стягнення на позивача в розмірі 425 грн., відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП. Щодо місця розгляду справи представник відповідач зазначає, що відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою та третьої статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, та згідно ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення у випадках притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) - не складається. Порушення правил дорожнього руху позивачем було зафіксовано на відеореєстратор Хіаоmi, копія відеозапису додається до відзиву. Розгляд справи проводився з урахуванням всіх вимог чинного законодавства, так, позивачу на місці зупинки було повідомлено про те, що ведеться відеофіксація. Інспектор пояснив причину зупинки транспортного засобу, повідомив про те, що водій порушив п.9.2.Б ПДР України. Відповідачем було здійснено підготовку до розгляду справи, ознайомлено водія з доказами, роз`яснено водію права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. ст. 268, 288, 289, 307, 309 КУпАП. Жодних заяв чи клопотань від позивача не надходило. Інспектором було заслухало пояснення водія по суті вчиненого ним правопорушення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.
Представник відповідача УПП в Харківській області ДПП через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених позовних заперечує, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням наданого DVD диску з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора.
Відповідач - інспектор лейтенант поліції Положишник В.В., у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив.
Згідно з правилами ст. 12 КАС України зазначений спір є незначної складності, а тому відповідно до вимог ст. 257 КАС України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення відповідача, викладені ним у відзиві, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Як встановлено дослідженими у справі доказами, ОСОБА_1 10.12.2019 о 23:17 год. керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, 311 у м. Харкові, не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом, чим порушила п.9.2.б. ПДР України Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
У зв`язку з цим, інспектора лейтенанта поліції УПП в Харківській області ДПП Положишником В.В. 10.12.2019 безпосередньо після виявлення правопорушення винесено постанову серії ЕАК №1848178, якою встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР (статті 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.
Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду №5-рп/2015 від 26.05.2015 р. є безпідставним, оскільки вже після прийняття зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.
При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 9.2.б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду DVD диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 10.12.2019 виїжджаючи з прилеглої території, по АДРЕСА_1 , перед повтором праворуч не подала сигнал світловим покажчиком повороту, чим дійсно порушила ПДР України.
Позивачем не надано доказів, які б спростовували надані відповідачем докази в обґрунтування наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, а так само доказів на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині недотримання її прав. За таких обставин, наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача вимог п.9.2.б) Правил дорожнього руху, тобто порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.
Залучені відповідачем до справи відеозаписи правопорушення містять інформацію щодо предмета доказування та в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст.72 КАС України.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеним, відповідач при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. Судом не встановлено порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача ґрунтуються на законі, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.2 статті 122 КУпАП, за якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства; доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, позивачем, у свою чергу не спростовано, тому суд вважає за необхідне постанову серії ЕАК №1848178 від 10.12.2019 винесену відповідачем - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач через допомогу суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Визначаючи суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Враховуючи викладене, проаналізувавши розрахунок та надані докази на підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, витрачений адвокатом час на аналіз норм чинного законодавства, вивчення судової практики та написання адміністративного позову, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
За таких обставин, приймаючи до уваги, що за результатами судового розгляду цієї справи у задоволенні позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху АЕК № 1848178 від 10.12.2019 року відмовлено, приймаючи до уваги, що вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката адресовано до Управління патрульної поліції Харківської області, що не відповідає встановленому положеннями статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» порядку виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, який здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 241-246, 255, 257, 263, 286, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Чернишовим Борисом Сергійовичем до інспектора лейтенанта поліції Положишника Віктора Володимировича 1 бат. 5 роти УПП в Харківській області ДПП, УПП в Харківській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -