Справа № 440/102/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/102/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у нарахуванні та виплаті інфляційного збільшення боргу за несвоєчасне виконання рішення суду за період з 30 жовтня 2011 року по 22 квітня 2019 року у вигляді компенсації ОСОБА_1 в сумі 82358,46 грн;

- зобов`язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 інфляційного збільшення боргу за несвоєчасне виконання рішення суду за період з 30 жовтня 2011 року по 22 квітня 2019 року у вигляді компенсації в сумі 82358,46 грн відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року /а.с.1-13/.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року у справі №1601/2а-236/11 відповідачем здійснено перерахунок пенсії та виплачено позивачу перераховану пенсію 22 квітня 2019 року у сумі 51293,84 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 18 червня 2019 року про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно із постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року у справі №1601/2а-236/11 за період з 30 жовтня 2011 року по день фактичної виплати пенсії - 22 квітня 2019 року. Листом ГУ ПФУ в Полтавській області №3165/Ч-02 від 10 липня 2019 року позивачу повідомлено, що судові рішення виконані відповідно до покладених зобов`язань на підставі положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України №440 від 03 вересня 2014 року, а тому підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів відсутні. З діями відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів позивач не погоджується та вважає, що відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року, він має право на компенсацію втрати частини доходів у сумі 82358,46 грн у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії з вини відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 37-39/.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 43-44/ зазначив, що невиплата пенсії в перерахованому на виконання рішення суду розмірі не є виною управління, оскільки до повноважень ГУ ПФУ в Полтавській області не входить повноваження щодо збільшення видатків державного бюджету на виконання рішення судів.

31 січня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив /а.с.70-73/, в якій позивач зазначив, що наведені відповідачем у відзиві доводи не спростовують протиправності не нарахування ним компенсації втрати частини доходів на суму невиплаченої йому у строк пенсії. Також відповідач не заперечує проти наведеного позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів у сумі 82358,46 грн.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с.56, 59/.

Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2011 року у справі №2а-236/11 /а.с.62/ адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду Автозаводського району Полтавської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії та стягнення недоплаченої суми пенсії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови в перерахунку пенсії та стягненні недоплаченої суми пенсії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2010 року перерахунок пенсії з інвалідності відповідно до статті 50, пункту 4 статті 54, пункту 3 статті 67 та статті 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 09 липня 2007 року із розрахунку восьми прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб та додаткової пенсії, виходячи із розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року у справі №1601/2а-236/11 /а.с.60-61/ постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2011 року у справі №1601/2а-236/11 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи відповідно до статті 50, частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період з 01 жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаних судових рішень управлінням ПФУ 09 грудня 2011 року здійснено відповідний перерахунок пенсії /а.с.59/ та 22 квітня 2019 року проведено фактичну виплату такої пенсії у сумі 51293,84 грн, що підтверджується листом Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області №13-17/1322 від 24 квітня 2019 року /а.с. 19/.

ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 18 червня 2019 року (вх. №3165/Ч-02 від 26 червня 2019 року) /а.с. 65-66/, в якій просив прийняти рішення про виплату йому інфляційного збільшення боргу за несвоєчасне виконання рішення суду в сумі 82253,46 грн, шляхом перерахунку на його картковий рахунок.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області №3165/Ч-02 від 10 липня 2019 року /а.с.67/ ОСОБА_1 повідомлено, що на виконання постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 25 січня 2011 року у справі №2-236/11 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року здійснено відповідний перерахунок пенсії та нараховано у грудні 2011 року доплату у сумі 51293,84 грн, яка виплачена органами Держказначейства. Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року не передбачено нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду.

Не погодившись з діями щодо відмови відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року /далі - Закон №2050-ІІІ/ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Статями 3 та 4 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктом 1 Порядку №159 визначено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі пенсій.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №681/423/15-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 72088956), від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74870749), від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 76941071), від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18 (реєстраційний номер в ЄДРСР 79817749) та від 08 серпня 2019 року у справі №638/19990/16-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 83513436).

У цій справі позивач просить нарахувати компенсацію на суму пенсії, яка виплачена йому на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року у справі №1601/2а-236/11, що набрала законної сили 21 жовтня 2011 року.

Беручи до уваги те, що суму пенсії, нараховану на виконання судового рішення, вчасно не виплачено, суд доходить висновку про наявність у позивача права на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.

Таким чином, дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, які знайшли своє відображення у листі №3165/Ч-02 від 10 липня 2019 року, є протиправними.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року у справі №1601/2а-236/11, починаючи з 01 жовтня 2010 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по 24 квітня 2019 року.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії саме у розмірі 82358,46 грн задоволенню не підлягає, оскільки компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати обчислюється та виплачується саме підприємствами, установами та організаціями та суд не може перебирати на себе повноваження цих підприємств, установ та організацій, до виключної компетенції яких належить проведення розрахунку суми компенсації.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, які знайшли своє відображення у листі №3165/Ч-02 від 10 липня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2011 року у справі №1601/2а-236/11, починаючи з 01 жовтня 2010 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по 24 квітня 2019 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк