Справа № 760/19037/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/51/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону полку №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Орешнік Марини Рифівни про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматизованому режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати дії відповідача щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення незаконними; визнати протиправною та скасувати постанову Серії ЕАВ №1140752 від 11.05.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2019 інспектором 2 роти 4 батальйону полку №2 УПП у місті Києві ДПП Національної поліції України лейтенантом поліції Орешнік М.Р. винесено постанову Серії ЕАВ №1140752 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 11.05.2019 року о 01 год. 27 хв., в м. Києві по вул. Сержа Лифаря 9/61 позивач, керуючи автомобілем Nissan Leaf д.н. НОМЕР_1 , здійснив стоянку ближче 10 метрів від виїзду з дворової території, чим порушив п. 15.10 ПДР.

Вважає зазначену постанову незаконною, з огляду на наступне.

Висновок, про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами.

Зазначав, що відсутній факт правопорушення, тобто порушення правил стоянки, оскільки позивач рухаючись по вул. Сержа Лифаря 9/61, для висадки пасажирів, зайняв правий край проїзжої частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху), чим дотримано пункти 15.1 та 15.2 розділу 15 «Зупинка і стоянка» ПДР.

Враховуючи темний період доби та відсутність будь-яких дорожніх знаків, які б позначали виїзд чи в`їзд до прилеглої території, позивачем було зупинено автомобіль марки Nissan Leaf д.н. НОМЕР_1 , для висадки пасажира, одразу за припаркованим перед позивачем транспортним засобом.

Після висадки пасажира, позивач, відчувши погіршення свого самопочуття та певного недомагання, задля подальшого безпечного керування транспортним засобом, вирішив декілька хвилин відпочити. При цьому автомобіль знаходився в працюючому стані і позивач знаходився всередині авто. Перешкод для проїзду інших транспортних засобів позивач не створював.

Через декілька хвилин позивач почув стук у вікно свого транспортного засобу, після відкриття якого, побачив інспекторів патрульної поліції, які звинуватили його у порушенні правил стоянки.

Підтвердженням упередженого ставлення до позивача з боку працівників патрульної поліції, позивач вважає той факт, що в них не виникло питань до тих автомобілів, які знаходились перед автомобілем позивача і дійсно виконали стоянку.

Вважає, що інспектори УПП в м. Києві скористались тим фактом, що позивач знаходився в автомобілі і, без будь-якого розгляду справи, вивчення пояснень, склали постанову про вчинення адміністративного правопорушення.

Вказував, що доказів чи свідків про те, що зупинка його транспортного засобу створила перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, інспектором УПП в м. Києві Орешнік М.Р. для розгляду і вивчення не надано.

Також, позивач зазначав про те, що пунктом 15.2 ПДР передбачено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Крім того, посилався на те, що інспектором УПП у м. Києві Орешнік М.Р. недотримано Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, а саме: складення постанови інспектором розпочато відразу при перевірці документів, тобто без будь-якого розгляду справи і вивчення всіх обставин ситуації, що склалась; порушено права позивача щодо ознайомлення з матеріалами справи, дачі пояснень, подання доказів, заявлення клопотань, користування юридичною допомогою адвоката; порушено пункт 4 розділу 4 Інструкції щодо необхідності пояснення позивачу його прав, передбачених КУпАП та Конституцією України.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.07.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

15.08.2019 від представника Департаменту патрульної поліції надійшла заява про залучення третьої особи, а саме - Департамент патрульної поліції.

15.08.2019 від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив (пояснення) третьої особи щодо позовної заяви.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2019 в задоволенні клопотання представника Департаменту патрульної поліції про залучення третьої особи без самостійних вимог до участі у справі, відмовлено.

29.08.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (пояснення) третьої особи.

29.08.2019 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення справи до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАВ №1140752 від 11.05.2019 року вбачається, що позивач порушив вимоги п. 15.10 ПДР, а саме здійснив стоянку ближче 10 метрів від виїзду з дворової території. Правопорушення зафіксовано на нагрудну камеру АА00868, АА00860 .

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду про скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилався на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав того, що посилання відповідача на порушення позивачем п. 15.10 ПДР є безпідставним.

Також позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зазначав, що інспектором УПП у м. Києві Орешнік М.Р. недотримано Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, а саме: складення постанови інспектором розпочато відразу при перевірці документів, тобто без будь-якого розгляду справи і вивчення всіх обставин ситуації, що склалась; порушено права позивача щодо ознайомлення з матеріалами справи, дачі пояснень, подання доказів, заявлення клопотань, користування юридичною допомогою адвоката; порушено пункт 4 розділу 4 Інструкції щодо необхідності пояснення позивачу його прав, передбачених КУпАП та Конституцією України.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вимоги п. 15.1 ПДР визначають, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР визначено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя, або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху.

Пункт 15.9. ПДР забороняє зупинку транспортних засобів ближче 10 м від виїздів з прилеглої території і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до підпункту а) п. 15.10 ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, та вимагати пред`явлення особою документів, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію».

Вбачається, що 11.05.2019 о 01 год. 27 хв. під час несення служби по забезпеченню правопорядку у Деснянському районі м. Києва, інспектори патрульної поліції на вул. С. Лифаря 9/61, помітили автомобіль Nissan Leaf д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Підійшовши до автомобіля позивача, інспектор патрульної поліції Орешнік М.Р. привітався, відрекомендувався та пояснив суть, скоєного правопорушення. Провівши підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення та розглянувши її, інспектор патрульної поліції виніс відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення, за порушення вимог п. 15.10 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

Вказані обставини зафіксовано на нагрудні камери інспекторів АА00868, АА00860, відеозаписи на яких зроблені відповідно до ст. ст. 31, 40 ЗУ «Про національну поліцію».

На спростування зазначених обставин позивачем не надано до суду доказів.

Згідно статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Таким чином, відповідачем було розпочато розгляд справи відразу, після його представлення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Таким чином, розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши обставини вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспектор постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., що передбачено санкцією цієї статті.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 122, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону полку №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Орешнік Марини Рифівни про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматизованому режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя