Справа № 620/2753/19
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2753/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бараненка І.І., Єгорової Н.М., в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, стягнення грошового забезпечення та середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане, речове майно на суму 36165 (тридцять шість тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки; стягнення з Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане, речове майно у сумі 36165 (тридцять шість тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки та середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26.07.2019 по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньоденного заробітку 379 (триста сімдесят дев`ять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині визнання протиправними дій Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане, речове майно на суму 36165 (тридцять шість тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки та стягнення з Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане, речове майно на суму 36165 (тридцять шість тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки закрито.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено; стягнуто з Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.07.2019 по 19.09.2019 у сумі 20516,76 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з Витягу з Наказу Начальника 105 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 26 липня 2019 року №368-ОС, старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-034608), інспектора прикордонної служби 1 категорії - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби «Грем`яч» (тип А) відділу прикордонної служби «Грем`яч» І категорії (тип Б), звільненого з військової служби в запас Наказом начальника 105 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15 липня 2019 року № 346-ОС за підпунктом « ж » (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Проте, компенсацію за неотримане речове майно Позивачу нараховано та виплачено 20.09.2019, що підтверджується Відомістю перерахувань на особисті вклади від 19.09.20196 №176 та Платіжним дорученням від 20.09.2019 №2808.

Відповідно до частини дев`ятої ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, громадяни України в добровільному порядку можуть проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України або інших військових формувань. Порядок відбору та прийняття на службу у військовому резерві, строки, умови та порядок її проходження, а також підстави та порядок звільнення із служби визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Відповідно до частини п`ятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А як вбачається з Постанови Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №805/977/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Донецькій області, Маріупольського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців Державної прикордонної служби, відповідальності роботодавця за невиплату чи несвоєчасну виплату усіх сум грошового забезпечення за всіма видами не встановлено, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах застосуванню підлягають положення статті 116, 117 Кодексу законів про працю України, які є загальними та поширюються на правовідносини, що виникли під час звільнення особи з військової служби.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050 (надалі - Закон №2050), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини другої ст. 2 Закону № 2050, під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з частиною першою ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки Позивача звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу 26.07.2019, а компенсацію за неотримане речове майно нараховано та виплачено 20.09.2019, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з Відповідача середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною першою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

А згідно з п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 03.02.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бараненко І.І.

Єгорова Н.М.