Справа № 580/2524/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2524/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року (розглянута у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Білозірської сільської ради (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати рішення від 11.07.2019 №90-19/VІІ "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ", яким позивачу відмовлено у наданні земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у приватну власність незаконним;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про передачу позивачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0578 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 14 лютого 2019 року він звернувся до Білозірської сільської ради із заявою, в якій просив передати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,12 га (кадастровий номер :01:006:0578) для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Рішенням відповідача від 11.07.2019 позивачу відмовлено в наданні земельної ділянки у власність у зв`язку з тим, що на дану земельну ділянку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність учаснику АТО гр. ОСОБА_2 , згідно рішення сесії Білозірської сільської ради №80-30 від 24.01.2019.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення є дискримінаційним, оскільки в ньому зазначено, що на вказану земельну ділянку має право лише певне коло осіб (учасники АТО гр. ОСОБА_2 ).

Мотиви для відмови у наданні йому земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0578 для ведення індивідуального садівництва, які викладені відповідачем у рішенні Білозірської сільської ради від 11.07.2019 №90-19/VIІ, не свідчать про те, що відповідач діяв у спосіб визначений Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації та пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Позивач зазначає, що земельна ділянка площе. 0,12 га сформована з присвоєнням їй кадастрового номеру :01:006:0578, визначено її площу та межі, про неї внесено інформацію до Державного земельного кадастру. Позивач вказує, що враховуючи приписи ч. 1 ст. 8 ЦК України (про аналогію закону) до спірних правовідносин необхідно застосовувати ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України. Відтак, надання у власність земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білозірської сільської ради від 11.07.2019 №90-19/VІІ "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язано Білозірську сільську раду (вул. Незалежності, 168, с. Білозір`я, Черкаський район, Черкаська область, 19635, ) розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 14.02.2019 про передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району, та прийняти рішення відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що 16 березня 2016 року управлінням Держгеокадастру у Черкаському район Черкаської області зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку, кадастровий номер :01:006:0578, площею 0,1200 га, для індивідуального садівництва в адмінмежах Білозірської сільської ради; форма власності: комунальна. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 24.11.2014, розробленого Черкаським міськрайонним виробничим відділом Черкаської регіональної філії ДП "Центру ДЗК", ОСОБА_3 (витяг з Державного земельного кадастру НВ-019 від 11.02.2019).

Рішенням 80 сесії Білозірської сільської ради VII скликання від 24.01.2019 №80-30/VII надано гр. ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га, кадастровий номер :01:0063:0578 для ведення індивідуального садівництва в адмінмежах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту за адресою: с. Білозір`я, район "Рудка".

14 лютого 2019 року позивач звернувся до Білозірської сільської ради із заявою, в якій просив передати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,12 га (кадастровий номер :01:006:0578) для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

До заяви додано: витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :01:006:0578; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підтвердження реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:006:0578; копію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номера.

11 липня 2019 року 90 сесія Білозірської сільської ради VII скликання прийняла рішення №90-19/VII "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ", за яким відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п."б" ч. 1 ст. 12, п.п. "б", "в" ч. 1 ст. 122, ст. 125, ст. 126 Земельного кодексу України, розглянувши звернення гр. ОСОБА_1 , за погодженням з постійною комісією з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів, сесія Білозірської сільської ради вирішила вважати за необхідне відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні земельної ділянки у власність площею 0,120 га для ведення індивідуального садівництва (кадастровий номер :01:006:0578) в адмінмежах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту у зв`язку з тим, що на дану земельну ділянку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність учаснику АТО гр. ОСОБА_2 , згідно рішення сесії Білозірської сільської ради №80-30 від 24.01.2019.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визнаючи протиправним та скасовуючи рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 11.07.2019 №90-19/VІІ "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " та зобов`язання Білозірську сільську раду Черкаського району Черкаської області прийняти рішення про передачу позивачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:006:0578 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області, судом першої інстанції не враховано питання про належність спору до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані правовідносини є суто господарсько - правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 КАС України у редакції, чинній на час прийняття рішення).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України в згаданій редакції).

З огляду на вказані норми можна зробити висновок, що законодавець встановив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов`язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, яка вважає порушеними свої права, свободи чи інтереси, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові або службові особи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно - правових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Колегія суддів зазначає, що публічно - правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №396/2550/17 (72850788), від 21.03.2018 у справі 302/1792/17-а (73054799), від 17.04.2018 у справі №815/6956/15.

Так, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виконання, зміни чи припинення цивільних павовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин встановлених судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, що виникає при врегулюванні майнових відносин, які підлягають врегулюванню на підставі норм Господарського кодексу України, в порядку цивільного судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, підлягає закриттю.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, варто виходити з визначень, наведених у ст.1 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов, як участь у спорі відповідних суб`єктів, наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Відповідно до п. 6 ч. 1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають і зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті) та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на (рухоме та нерухоме, втому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсним актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та іпорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та або) фізичні особи - підприємці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не погоджується рішенням Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 11.07.2019 №90-19/VІІ "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено позивачу у наданні земельної ділянки площею 0, 12 га для ведення індивідуального садівництва у приватну власність та зобов`язанням відповідача прийняти рішення про передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 0, 12 га з кадастровим номером :01:006:0578 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), відповідно характер спірних відносин, що були предметом судового розгляду, пов`язаний з реалізацією позивачем майнових прав та з урахуванням суб`єктного складу підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувсь до суду, виник з приводу отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в межах Білозірської сільської ради Черкаської області.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері господарсько-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі, роз`яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду господарської юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль