Справа № 640/4503/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Київ № 640/4503/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної

в м. Києві державної адміністрації

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, яка полягає у невиплаті допомоги після народження дитини з 01.07.2017 року по 30.09.2018 року;

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації виплатити заборгованість по невиплаченій державній допомозі після народження дитини за період з 01.07.2017 року по 30.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неправомірні дії відповідача щодо невиплати недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до 3 років.

Як зазначає позивачка, 26.11.2015 вона народила доньку - ОСОБА_2 та після народження переїхала до м. Харкова, де і встала на облік в управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради та отримувала допомогу при народженні дитини.

Через сімейні обставини та тяжку хворобу новонародженої доньки змушена була переїхати до м. Києва, а тому управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, в зв`язку зі зміною місця проживання, виплата допомоги при народженні дитини була припинена з 01.07.2017 року.

Отямившись після переїзду, тривалих шпиталізацій, які були зроблені дитині, 24.10.2018 року позивачка звернулася із заявою до відповідача про продовження здійснення їй гарантованих Законом виплат, пов`язаних із народженням дитини, а саме допомоги при народженні дитини.

Проте, розглянувши заяву, відповідач виплатив допомогу лише за період з 01.10.2018 року по 30.11.2018 року, тобто з моменту звернення до відповідача (24.10.2018 р.) і до досягненням дитиною трьох років (26.11.2018р.) За період з 01.07.2017 року по 30.09.2018 року відповідач не виплатив призначену допомогу при народженні дитини, посилаючись на незаконність вимог позивачки через пропуск 12 місяців з дня припинення виплати.

Також позивачка зазначає, що на даний час разом із дитиною перебувають на обліку у відповідача як внутрішньо переміщені особи.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечив, пославшись на те, що п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою КМ України № 1751 від 27.12.2001 (далі - Порядок № 1751), допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

А оскільки на момент звернення позивача до відповідача (24.10.2018р.) пройшло більше ніж 12 місяців з дня припинення виплати допомоги про народженні дитини позивачки, для поновлення таких виплат відсутні законні підстави.

Також до відзиву позивачем було додано матеріали особової справи ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач у відзиві посилається на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 26.11.2015 року (відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ) має доньку - ОСОБА_2 . Місто народження Краснодон, Луганська область, Україна.

Відповідно до Довідки № від 18.12.2015р. позивачка взята на облік як внутрішньопереміщена особа, з адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів особової справи, 19.04.2016 позивачкою було подано заяву про призначення допомоги при народженні дитини.

29.04.2016р. УПСЗН Фрунзенського району Харківської міської ради було прийнято рішення про призначення позивачці допомоги сім`ям з дітьми починаючи з 01.11.2015р.

Також в матеріалах особової справи наявний запит № 01-07/236 УПСЗН у Дарницькому районі м. Києва, адресований до УПСЗН Харківської міської ради ,на передачу справи, а також супровідний лист № 15260/4-5 від 13.11.2018р. про надіслання особової справи позивачки до УПСЗН у Дарницькому районі м. Києва у зв`язку зі зміною місця реєстрації.

Крім того, в матеріалах особової справи наявне розпорядження від 08.06.2017р. УПСЗН Харківської міської ради про призупинення виплати допомоги з 01.07.2017р. до з`ясування обставин.

Відповідно до Довідки №/33017 від 18.07.2018р. ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньопереміщена особа, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

24.10.2018р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2

Листом № 01-07/61 від 04.02.2019р. УПСЗН у Дарницькому районі м. Києва повідомило позивача про те, що рішенням Управління від 03.12.2018р. позивачці призначена допомога при народженні дитини ОСОБА_2 з 01.10.2018 по 30.11.2018.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII) громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 11 Закону № 2811-XII допомога при народження дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

За приписами ст. 10 зазначеного вище Закону допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

На підставі п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми) виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Отже зазначеними нормами визначено вичерпний перелік обставин припинення виплати допомоги при народженні дитини.

В матеріалах особової справи наявне розпорядження від 08.06.2017р. УПСЗН Харківської міської ради про призупинення виплати допомоги з 01.07.2017р. до з`ясування обставин. Будь-яких підстав для прийняття такого рішення вказане Розпорядження не містить, як не містить і посилання на будь-яку норму чинного законодавства України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що УПСЗН Харківської міської ради протиправно та необгрунтовано прийнято рішення про призупинення виплати допомоги з 01.07.2017р. В свою чергу, УПСЗН у Дарницькому районі м. Києва на вказану обставину уваги не звернув.

Також суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 допомога при народженні дитини вже була призначена рішенням від 29.04.2016р. та виплачувалась. Отже, УПСЗН у Дарницькому районі м. Києва повинно було лише відновити такі виплати та виплатити нараховані кошти.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду передбаченого ст. 122 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду та наявність підстав для його поновлення.

Крім того, при прийнятті рішення суд враховує посилання позивачки на те, що вона була змушена переїхати до м. Києва через тяжку хворобу новонародженої доньки, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичним висновком Державного закладу «Український медичний центр реабілітації дітей з органічними ураженням нервової системи МОЗ України» та висновком ЛКК № 92 від 23.08.2018р.

Також суд враховує, що позивачка та її донька є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

А згідно ст. 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини з 01.07.2017 року по 30.09.2018 року.

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (02121, м. Київ, Харківське шосе, 176-Г; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по невиплаченій державній допомозі при народженні дитини за період з 01.07.2017 року по 30.09.2018 року.

4. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (02121, м. Київ, Харківське шосе, 176-Г; ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій