Справа № 826/4447/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Київ № 826/4447/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» (далі - позивач та/або ТОВ «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна») з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Кваліфікаційне рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (оформлене актом №н45/17/28-10-14-09/ від 27.12.2017 року) про класифікацію товарів «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD 20 за кодом 8509 90 80 00 згідно з УКТ ЗЕД;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.01.2018 року, № від 18.01.2018 року, видані Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Позивач зазначає, що рішення про класифікацію товару для митних цілей, а також податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем з перевищенням повноважень, з порушенням визначеного законом порядку, та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Також, контролюючий орган вказує, що відповідно до Положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, затвердженого наказом ДФС від 09.08.2017 року №529, Офіс є територіальним органом Державної фіскальної служби, який підпорядковується ДФС. Основним завданням Офісу є забезпечення реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, а тому твердження позивача щодо відсутності в останнього компетенції щодо прийняття рішення про класифікацію товарів для митних цілей є помилковими.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив у якому зазначено, що твердження викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовують аргументи ТОВ «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» щодо протиправності спірних рішень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» з питань правильності класифікації згідно із УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями від 23.10.2017 року №UA209140/2017/154897, від 27.10.2017 року №UA209140/2017/155713, за наслідком якої складено акт від 27.12.2017 року №н45/17-28-10-14-09/ (далі - акт перевірки).

Зі змісту акту перевірки слідує, що згідно митних декларацій від 23.10.2017 року №UA209140/2017/154897, від 27.10.2017 року №UA209140/2017/155713 позивачем ввезено товар «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» за кодом 8424 89 00 00 (ставка ввізного мита - 2%).

Також в акті перевірки контролюючим органом вказано, що «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» відповідно до вимог УКТ ЗЕД слід класифікувати за товарною підкатегорією 8509 80 00 00 зі ставкою мита 10%, оскільки зазначені прилади є електромеханічними, що відповідає критеріям: 1) маса - до 20 кг; 2) електричні зубні щітки. Також, довідково, при проведені перевірки, використовувалась інформація, зазначена в додатках до митних декларацій країни відправлення (Німеччина).

Разом з цим, у висновках акту перевірки зазначено, що в ході її проведення встановлено наступні порушення:

1. Закону України від 19.09.2013 року №584-VІІ «Про митний тариф України», підпункту г) пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, щодо невірної класифікації товарів (замість товарної підкатегорїї 8509 80 00 00 - ставка ввізного мита - 10%, застосована товарна підкатегорія 8424 89 00 00 - ставка ввізного мита - 2%), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 4372,48 грн., у тому числі по митним деклараціям:

№UA209140/2017/154897 від 23.10.2017 27332,64 (вартість) 2186, 61 (мито);

№UA209140/2017/155713 від 27.10.2017 27323,42 (вартість) 2185, 87 (мито).

2. пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1. статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 874,49 грн., у тому числі по митним деклараціям:

№UA209140/2017/154897 від 23.10.2017 437, 32 (ПДВ);

№UA209140/2017/155713 від 27.10.2017 437,17 (ПДВ).

В результаті вищевказаних порушень та відповідно до пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, статті 278, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України ТзОВ «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» було занижено податкові зобов`язання на суму - 5246, 97 грн., з них:

по ввізному миту - на суму 43725,48 грн.;

по ПДВ - на суму 874,49 грн.

Не погоджуючись із висновком акту перевірки позивачем подано заперечення, за наслідком розгляду яких листом від 17.01.2017 року №2015/10/258/10/14-09-13 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» про залишення висновків акту від 27.12.2017 року №н45/17-28-10-14-09/ без змін.

В подальшому, контролюючим органом прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 18.01.2018 року №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання за податковим зобов`язаннями у розмірі 4372,48 грн. та за штрафними фінансовими санкціями у розмірі 2186,25 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1);

- податкове повідомлення-рішення від 18.01.2018 року №000017409, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання за податковими зобов`язаннями у розмірі 874,49 та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 437,25 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

Не погоджуючись зі спірними рішеннями позивачем подано скаргу, за наслідком розгляду якої Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 03.03.2018 року №7716/6/99-99-11-03-03, яким оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» без задоволення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів (далі - МК України).

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 2 МК України).

Частиною 1 статті 351 МК України визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

В контексті приписів частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно приписів частин 3, 4, 9 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписи статті 354 МК України встановлюють наступне.

Результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.

Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу доходів і зборів, які проводили перевірку, та реєструється в органі доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в органі доходів і зборів протягом трьох робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом.

Керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов`язані повернути органу доходів і зборів підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта (довідки) залишається на підприємстві.

У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобов`язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються органом доходів і зборів протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях.

Якщо керівник підприємства або уповноважена ним особа виявили бажання взяти участь у розгляді заперечень до акта або довідки про результати перевірки, орган доходів і зборів зобов`язаний повідомити зазначених осіб про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається керівнику підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше наступного робочого дня з дня отримання заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки, у розгляді заперечень підприємства до акта або довідки про результати перевірки є обов`язковою.

Рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Доводи стосовно незгоди з рішеннями органу доходів і зборів щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються підприємством під час апеляційного оскарження податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання, винесених за результатами документальної перевірки, у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.

Разом з цим, відповідно до статті 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Частинами 1, 2 статті 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Питання ведення УКТЗЕД, її структура та класифікація товарів врегульовані главою 11 МК України. Зокрема, статтею 68 МК України врегульовано питання ведення УКТЗЕД, якою і передбачено, що це здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною другою цієї статті унормовано, що ведення УКТЗЕД передбачає, серед іншого прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТЗЕД у складних випадках та здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТЗЕД.

Відповідно до статті 68 МК України Кабінетом Міністрів України Постановою від 21.05.2012 року №428 затверджено Порядок ведення УКТЗЕД, в якому і передбачено процедуру її ведення.

УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.

УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

Функції з ведення УКТЗЕД здійснюються Держмитслужбою.

Пунктом 12 Порядку ведення УКТЗЕД визначено, що пояснення до УКТЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

Так, з метою забезпечення виконання Закону України «Про Митний тариф України» та Порядку ведення УКТЗЕД, Наказом ДФС України від 09.06.2015 року №401 затверджено Пояснення до УКТЗЕД.

Відповідно до Загальних положень Пояснень до групи 85 «електричні машини, обладнання та їх частини; апаратура для запису або відтворення звуку, телевізійна апаратура для запису та відтворення зображення і звуку, їх частини та приладдя» (А «Обсяг і побудова групи») до цієї групи включаються всі електричні машини та устаткування, крім: (а) машин та устаткування групи 84, що класифікуються там, навіть якщо вони електричні.

Група 85 включає, зокрема:

(2) Деякі побутові пристрої (товарна позиція 8509), а також бритви, машинки для підстригання волосся та епіляційні апарати (товарна позиція 8510).

Неелектричні частини машин або обладнання цієї групи класифікуються таким чином, зокрема:

(іі) інші неелектричні частини, придатні для застосування виключно чи переважно з якоюсь певною електричною машиною цієї групи (чи з декількома машинами, включеними до тієї самої товарної позиції), слід класифікувати з тією машиною (чи тими машинами) або, якщо це підходить, у товарній позиції 8503, 8522, 8529 або 8538.

Згідно з Приміткою 3 до групи 85 УКТ ЗЕД до товарної позиції 8509 включаються лише ті електромеханічні машини, що використовуються, як правило, у побуті:

а) натирачі підлоги, подрібнювачі харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів різної маси;

б) інші апарати максимальною масою до 20 кг.

Згідно з УКТ ЗЕД до товарної позиції 8509 включаються машини електромеханічні побутові з умонтованим двигуном, крім пилососів товарної позиції 8508.

В Поясненнях зазначено, що до цієї товарної позиції включаються ті види побутових пристроїв, в які умонтований електродвигун. Термін "побутові апарати" у цій товарній позиції означає пристрої, зазвичай застосовувані в побуті. Ці апарати ідентифікуються відповідно до типу за одним чи декількома параметрами, такими як габарити, тип конструкції, продуктивність, робочий об`єм. Критерієм для цих параметрів є те, що пристрої, зазначені у цій товарній позиції, не повинні експлуатуватися на рівні, що перевищує явно побутові потреби.

Апарати цієї товарної позиції розподіляються на дві групи:

(A) Обмежена категорія виробів розглядається в даній товарної позиції, незалежно від їхньої маси.

(B) Необмежена категорія виробів розглядається в даній товарної позиції, за умови, що їх маса 20 кг або менше.

До цієї групи входять, серед іншого електричні зубні щітки.

Варто зазначити, що згідно інструкції користування «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20», в якій поряд із словами: «пристрій», «іригатор» виробником використовуються слова: «щітка», зубна щітка», «електрична щітка» https://braun-market.com.ua/modules/instructions/braun_md_20_oral-b_professional_care_oxyjet.pdf.

З вказаного слідує, що товар «іригатор ротової порожнини «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» відноситься до електромеханічного побутового пристрою і використовується як зубна щітка, але покращеної модифікації для очищення зубів та зубних проміжків в важкодоступних місцях порожнини за допомогою потужного струменя води.

Згідно з Поясненнями, товарна позиція 8509 більш конкретно описує зазначений товар у порівнянні з товарною позицією 8424.

Відповідно до текстового опису товарної позиції 8424 УКТ ЗЕД вона включає: механічні пристрої (з ручним керуванням або без нього) для розбрискування або розпилення рідких чи порошкоподібних речовин; вогнегасники, заряджені або незаряджені; пульверизатори та аналогічні пристрої; піскоструминні, пароструминні та аналогічні метальні пристрої.

В Поясненнях зазначено, що до цієї товарної позиції включаються машини і пристрої для розкидання, розбризкування і розпилення пари, рідин або твердих матеріалів (наприклад, піску, порошків, гранул, щебеню чи металевих абразивів) у вигляді струменя, дисперсії (крапельної чи ні) чи бризок.

В загальних положеннях Пояснень до групи 84 УКТ ЗЕД зазначено, що до цієї групи включається все обладнання і механічні пристрої та їх частини, не включені більш конкретно до групи 85 і які не відносяться, зокрема до електромеханічних побутових пристроїв товарної позиції 8509 УКТ ЗЕД. Загалом, до групи 84 відноситься обладнання (машини та апарати) і механічні пристрої, а до групи 85 - електротовари. Проте, деякі машини включаються до товарних позицій групи 85 (наприклад, електромеханічні побутові пристрої).

Згідно з Примітками 2, 7 і 9 (D) загальних положеннях Пояснень до групи 84 УКТ ЗЕД товарні позиції 8401 - 8424 включають обладнання і пристрої (описувані в загальному за своїми функціями), що можуть використовуватись в різних галузях промисловості. В інших товарних позиціях розглядаються обладнання та пристрої в більшості випадків за галузями або іншими сферами діяльності, в яких вони застосовуються.

Товари товарної позиції 8424 розподілено на такі групи:

(А) Вогнегасники заряджені або незаряджені;

(В) Пульверизатори та аналогічні пристрої;

(С) Пароструминні або піскоструминні машини та аналогічні струминні машини та апарати;

(Б) Брандспойти з розпилювачами, розпилювачі і розкидачі порошку; (Е) Системи зрошення.

Згідно з описом товарів, які зазначено в цих групах, вбачається, що ці товари використовуються у промисловості.

У додаткових поясненнях до товарної категорії 8424 89 00 Пояснень зазначено, що ця товарна категорія включає «мийні машини», призначені для очищення моторних транспортних засобів, металевих частин або інших виробів за допомогою струменя води, бензину або інших рідин; вони оснащуються насосом, шлангами із соплами, а також, за належності, подавальним пристроєм, нагрівальним апаратом тощо, необхідними для формування комплектного блоку.

Отже, ураховуючи вищенаведене суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що товар «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD20» відповідає наступним основним критеріями: маса повинна складати не більше 20 кг; не повинен експлуатуватися на рівні, що перевищує чисто побутові потреби, приводитись в дію за допомогою перетворення електричної енергії на механічну, повинен: класифікуватись за кодом (ставка ввізного мита 10% від митної вартості) згідно з УКТ ЗЕД, що має наступну структуру побудови коду: [8509] Машини електромеханічні побутові з умонтованим електродвигуном, крім пилососів товарної позиції 8508: -- [8509 80 00 00] інші апарати.

Судом встановлено, що побутовий механічний пристрій з ручним керування Oral-B Braun OxyJet для очистки порожнини рота струменем рідини - це іригатор порожнини рота, призначений для повноцінного видалення залишків їжі і нальоту в міжзубних проміжках. Прилад працює від електромережі. Тип - стаціонарний (220В). Розміри іригатора: ширина - 17,5 см., висота - 17,5 см. (без насадки).

Надаючи оцінку обставині зміни коду товару органом контролю, суд виходить з приписів статті 69 МК України, в силу частини четвертої якої, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

В свою чергу, частиною п`ятою наведеної статті визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (ч. 6 ст. 69 МК України).

Водночас частиною сьомою цієї ж статті встановлено, рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Таким чином, з урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що контролюючий орган у передбачений законом спосіб самостійно класифікував товари за кодом товару згідно із УКТЗЕД - 8509 80 00 00 ( повна та пільгова ставка ввізного мита - 10%, для країн Євросоюзу в 2016 році - 7,5% та в 2017 році - 5%).

Поряд з цим, суд відхиляє посилання позивача в частині наявності рішення про класифікацію аналогічних товарів за кодом 8424 згідно з УКТ ЗЕД №КТ-12500-0393-2012 від 20.03.2012 року та роз`яснення Державної митної служби України від 24.11.2008 №29/5-11.2/8209, оскільки зазначене класифікаційне рішення та роз`яснення не є безумовною підставою для врахування, оскільки не підтверджують те, що стосуються ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.

Аналогічна правова позиція щодо ідентичних обставин у справі між тими ж самими сторонами щодо того і самого ж товару висловлено в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 року по справі №826/2668/18 .

Разом з цим, при вирішенні спору по суті суд відхиляє посилання позивача в частині відсутності компетенції відповідача щодо прийняття рішення про класифікацію товарів мотивуючи це наступним.

Так, статтею 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом, зокрема, у формі проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Наведені норми є прямими нормами МК України.

Таким чином, факт розмитнення товару за певним кодом і проставлення митним органом штампу не є для податкового органу обмеженням щодо проведення відповідної перевірки. Більш того, витребування додаткових документів не є обов`язком митного органу, а є його правом.

Водночас, статтею 266 МК України визначено саме обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне зазначити, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію, а податковий орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару у тому разі, коли виявить наявні порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Більш того, позивачем не оскаржено наказ, на підставі якого проведено перевірку, а також не заявлено вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки. Відповідно оцінюванню судом в рамках даної справи підлягають лише висновки перевірки, як такі на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

За таких обставин суд вважає безпідставними твердження позивача про прийняття контролюючим органом оскаржуваних рішень не в порядок, спосіб та поза межами наданих йому повноважень.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Класифікаційного рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (оформлене актом № н36/17/28-10-14-09/ від 09 листопада 2017 року) про класифікацію товарів «Іригатор ротової порожнини Oral-B MD 20» за кодом 8509 90 80 00 згідно з УКТ ЗЕД, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Нормами частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. До адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Слід зауважити, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні (відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування).

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти, які стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління від інших актів, є їх виражений правозастосовний характер, а також їх конкретність, зокрема: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; зникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні акти можуть бути оскаржені іншими особами, які в них зазначені, тобто безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Разом з тим, суд наголошує, що акт №н45/17/28-10-14-09/ від 27.12.2017 року, за своїм змістом не відноситься до нормативно-правових актів та до актів індивідуальної дії, оскільки лише фіксує факт відповідного правопорушення та може бути доказом у разі вирішення спору щодо оскарження кінцевого рішення, у даному випадку податкових повідомлень - рішень, за результатами встановлених порушень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 73, 77-78, 139, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ ТРЕЙДІНГ Україна» (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, б. 5/13, корп. Літ. А, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева