Справа № 2а-4757/09/2670
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа №2а-4757/09/2670

провадження №К/9901/20581/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019 (судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А.)та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 (судді-доповідача: Бужак Н.П., суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.)

у справі № 2а-4757/09/2670

за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2011 року у справі №2а-4757/09/2670 за нововиявленими обставинами в частині вимог ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання нечинною постанови №45 від 13.02.2009 року в частині та зобов`язання вчинити дії в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Президента України, Кабінету Міністрів України про визнання неправомірними та скасування деяких положень Постанови №45 від 13 лютого 2009 року та Указу Президента України №1234 від 18 грудня 2007 року,

У С Т А Н О В И В:

1. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Президента України, Кабінету Міністрів України про визнання неправомірними та скасування абзацу 16 пункту 2 Указу Президента України № 1234 від 18 грудня 2007 року, про визнання неправомірними та скасування абзацу 2 пункту 2 Указу Президента України № 1234 від 18 грудня 2007 року та про визнання неправомірним та скасування положення абзацу 5 пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, залишено без розгляду.

2. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року ухвалу суду першої інстанції від 11 березня 2011 року скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах Кабінету Міністрів України, задоволено. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року скасовано, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року залишено в силі.

4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 лютого 2013 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 грудня 2012 року у справі № 2а-4757/09/2670.

5. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року по справі №2а-4757/09/2670.

6. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення та ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2013 року залишено без змін.

7. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2013 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року за заявою ОСОБА_1 у справі № 2а-4757/09/2670.

8. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року провадження у справі № 2а-4757/09/2670 в частині позовних вимог ОСОБА_7 закрито.

9. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у адміністративній справі № 2а-4757/09/2670 про залишення без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено.

10. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року залишено без змін.

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2014 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року у справі №2а-4757/09/2670 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

12. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у справі № 2а-4757/09/2670 відмовлено.

13. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

14. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення ухвали від 11 березня 2011 року відмовлено.

15. 02 серпня 2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали суду від 11 березня 2011 року за нововиявленими обставинами, в якій останній просить скасувати зазначену ухвалу суду від 11 березня 2011 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позов та визнати нечинним пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року, яким затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та скасувати Порядок проведення перерахунку пенсій, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як такий, що суперечить статті 22, пункту 6 статті 92, пункту 1 статті 116 Конституції України, статті 1-1, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

16. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2012 року у справі № 2а-4757/09/2670 відмовлено.

17. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у задоволенні повторного клопотання ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду про усунення недоліків від 16 травня 2018 року відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року у справі № 2а-4757/09/2670 повернуто апелянту.

18. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у справі № 2а-4757/09/2670 за нововиявленими обставинами в частині вимог ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання нечинною постанови № 45 від 13 лютого 2009 року в частині та зобов`язання вчинити дії.

В заяві з урахуванням заяви про зміну позовних вимог позивач просив:

про зміну позовних вимог у порядку частини першої статті 51, частини першої статті 137 КАС України, відповідно до якої позивач просить:

- визнати протиправним перевищення повноважень Кабінетом Міністрів України та порушення норм частини шостої статті 92, статті 116 Конституції України при ухваленні постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, яким затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати нечинним пункт один постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, яким затверджено порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та скасувати Порядок проведення перерахунку пенсій. Призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як такий. що суперечить статті 22. Пункту 6 статті 92. Пункту 1 статті 116 Конституції України. статті 1-1, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати наявність чи відсутність компетенції (повноважень) Кабінету Міністрів України, а саме: Чи до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення розміру пенсійного забезпечення особам, яким призначено пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» шляхом внесення в постанови Кабінету Міністрів України норми, які передбачають перерахунок розміру пенсійного забезпечення особам, яким призначено пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і дані про норми відсутні в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

19. Як на підставу для перегляду ухвали за нововиявленими обставинами стала обставина, що не була і не могла бути відомою ні суду, ні позивачу під час розгляду справи, а саме лист Секретаріату КМ України від 05.01.2018 року в якому зазначено, що постанова КМ України від 13.02.2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови КМ України від 17 липня 1992 року №393 набрала чинності з дня її офіційного опублікування 20.02.2008 року в газеті «Урядовий кур`єр» від 20.02.2008 року №33».

20. Рішенням Окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.23011 року у справі №2а-4757/09/2670.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі №2а-4757/09/2670 Рішення Окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 залишено без змін.

21. Судами у цій справі встановлено, що в якості нововиявленої обставини заявник посилається на лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 05 січня 2018 року № 17-18/21, яким повідомлено що постанова Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 набрала чинності з дня її офіційного опублікування 20 лютого 2008 року в газеті "Урядовий кур`єр" від 20 лютого 2008 року № 33.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви зазначив, що заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки обставини, зазначені заявником як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не є.

Шостий апеляційний адміністративний суд повністю погодився із такими доводами суду першої інстанції.

22. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2019, скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019, скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2011, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

23. На обґрунтування вимог касаційної скарги ОСОБА_1 повідомив про порушення норм матеріального та процесуального права окружним та адміністративним судами, а саме:

23.1. суди зобов`язані були застосувати норми Конституції України як норми прямої дії і розглянути заяву по суті та задовольнити її або вказати, в судових рішеннях, що права позивача не порушувались і не порушуються;

23.2. суди зобов`язані були надати в судових рішеннях обґрунтовану відповідь та вказати, що на час розгляду судами про існування листа Секретаріату Кабінету Міністрів України за вих. № 17-18/21 від 05.01.2018 могло бути відомо заявнику та суду; вказати, що обставини, встановлені в листі Секретаріату Кабінету Міністрів України за вих. № 17-18/21 від 05.01.2018 не мали б наслідком прийняття іншого судового рішення Окружним адміністративним судом м.Києва 11.03.2011 ніж те, яке було прийняте; вказати, що обставини, встановлені в листі Секретаріату Кабінету Міністрів України за вих. № 17-18/21 від 05.01.2018, не спростовують факти, які були покладені в основу ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва 11.03.2011, та не породжують процесуальні наслідки, не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення; суди були зобов`язані розглянути позов по суті;

23.3. заявник наполягає, що ним не було пропущено річного строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

24. Відзивів на касаційну скаргу не було подано.

25. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

26. Згідно з ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами. Серед підстав для такого перегляду є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Тобто, з вищевикладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

27. Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Наразі питання моменту набуття чинності оскаржуваної постанови Кабінету Міністрів було центральним елементом предмету судового розгляду з метою вирахування річного строку для його оскарження. Позивач мав право наводити свої доводи з цього приводу, звертатися до Секретаріату Кабінету Міністрів України по відповідну інформацію і надавати її суду в якості доказу, але не скористався цим правом під час судового розгляду в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Тож, в цьому випадку ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

28. В ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року зазначено, що оскаржувана постанова не визначає іншого порядку набрання чинності та офіційно опублікована в газеті Урядовий Кур`єр, випуск 20 лютого 2008 року та Офіційному віснику України, 2008, № 12 25 лютого 2008 року - відповідно набрала законної сили 20 лютого 2008 року.

Аналогічного змісту мотиви наведено і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2012 року у справі № 2а-4757/09/2670.

Таким чином, обставини, про які йдеться у листі Секретаріату Кабінету Міністрів України від 05 січня 2018 року № 17-18/21, були предметом розгляду судів першої та касаційної інстанцій, та були встановлені судом, а тому вони не є нововиявленими у розумінні норм ст. 361 КАС України.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у розумінні вимог ст. 361 КАС України обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими, а відтак вони не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №2н-821/597/15-а.

29. Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника із судовими рішеннями попередніх інстанцій та критично сприймаються колегією суддів.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому не можуть бути підставою для скасування відповідних судових рішень.

30. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки судів попередніх інстанцій щодо підстав відмови у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в повній мірі відповідають обставинам справи, не призвели до неправильного вирішення справи, а тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін, з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359, 361 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб