Справа № 300/1784/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1784/19 пров. № 857/12925/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Чуприною О.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до його трудового стажу період роботи у колгоспі імені « 50 річчя Жовтня» у період з 30.04.1985 по 31.12.1989, з 01.01.1992 по 19.01.1997, крім травня, листопада 1996 року та зобов`язати зарахувати з 20.11.2018 до загального трудового стажу роботу у колгоспі ім. « 50-річчя Жовтня» у вказані періоди на посаді шофера, зобов`язати нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що весь стаж роботи у вказаному колгоспі підтверджується записами в його трудовій книжці НОМЕР_1 від 27.08.1974 з посиланням на номери, дату, протокол про прийняття його на роботу та звільнення з роботи. Крім того, підтвердити факт роботи у спірний період можливо за допомогою показань свідків, проте, судом першої інстанції було протиправно відмовлено у такому з покликанням на те, що такий порядок підтвердження стажу роботи поширюється тільки на державні органи Пенсійного фонду України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що згідно записів трудової книги БТ- НОМЕР_2 №0373684 від 27.08.1974, ОСОБА_1 з 30.04.1985 був прийнятий на роботу в автопарк колгоспі імені « 50-річчя Жовтня» шофером та звільнений з роботи 19.01.1997 на підставі п.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку з ліквідацією, що підтверджується наказами №5 від 03.06.1985 та №1 від 05.02.1997.

З 20.11.2018 ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією заяви про призначення пенсії від 22.11.2018, а також інформацією з підсистеми призначення та виплати пенсії, що містяться в матеріалах справи.

При зверненні 22.11.2018 із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 подав одночасно до органу пенсійного фонду довідку №Г-424/04-01 від 26.07.2018, видану архівним відділом Надвірнянської районної державної адміністрації про період його трудової діяльності у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня», який перейменований в подальшому у селянську спілку «Прут».

До страхового стажу ОСОБА_1 , з урахуванням вищевказаної довідки, органом пенсійного фонду враховано 29 років 1 місяць 19 днів, в тому числі робота у колгоспі в період з 01.01.1990 по 31.12.1991, з 01.05.1996 по 31.05.1996, з 01.11.1996 по 30.11.1996, що підтверджується розрахунком стажу.

07.12.2018 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було проведено перевірку правильності та повноти відображення заробітної плати і стажу роботи у довідках, виданих для призначення пенсії ОСОБА_1 в архівному відділі Надвірнянської районної державної адміністрації, який працював у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня», перейменованого в подальшому у селянську спілку «Прут», за наслідками проведення якої складено акт №269/НД/2/1.5 від 07.12.2018.

Зі змісту акту видно, що згідно Протоколу №5 Засідання правління колгоспу імені « 50-річчя Жовтня» та засідання МК профспілки колгоспу від 03.06.1985, ОСОБА_1 прийнято на роботу та рекомендовано зборам уповноважених прийняти останнього в члени колгоспу. Водночас в даному акті містяться відомості про відпрацьовані позивачем людинодні протягом 1990-1991 років та травня, листопада 1996 року, а також зазначено, що Книги наказів за 1997 рік про звільнення ОСОБА_1 по спілці селян «Прут» у Надвірнянський архівний відділ на зберігання не надходили. Відповідачем враховано до трудового стажу позивача період його трудової діяльності у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня» протягом 1990-1991 років, травня та листопада 1996 року.

Відповіддю пенсійного органу №40/Г-15 від 21.02.2019 позивача було повідомлено про те, що для зарахування до стажу вказаного періоду роботи у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня» необхідно пред`явити довідку про встановлені та вироблені трудодні у даному колгоспі. У зв`язку з відсутністю довідки про виконаний мінімум відсутні правові підстави для включення спірного періоду роботи до трудового стажу позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав суду докази про перебування у спірний період в трудових відносинах із колгоспом імені « 50-річчя Жовтня» без набуття статусу члена колгоспу, а тому відповідачем підставно, виходячи зі змісту архівної довідки №424/04-01 від 26.07.2018 та відсутності інших документів про стаж роботи позивача, не враховано до його трудового стажу період роботи у вказаному колгоспі в період з 30.04.1985 по 31.12.1989, з 01.01.1992 по 19.01.1997, оскільки такий не підтверджено відповідними документами.

Проте, колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення (перерахунок) пенсії здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду за заявою про призначення (перерахунок) пенсії та необхідними документами, визначеними Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.93, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі Інструкція №58) передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №58, до трудової книжки заносяться, серед іншого, відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Згідно п.6 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», до трудової книжки заносяться відомості про працівника, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність, відомості про роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Для робітників у відповідності з найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікованому довіднику робіт і професій робітників провадяться записи про найменування роботи або посади, на які їх прийнято.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, відповідно до п.20 Порядку №637, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці мають бути вказані періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п.20 Порядку №637, п.12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121 від 01.03.2001, правління Пенсійного фонду України постановою від 10.11.2006 за №18-1 затвердило Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років, який визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

За змістом абзацу першого частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності вказаним Законом, пенсії на загальних підставах призначались згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтею 56 якого передбачено, зокрема, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

У разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку : загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25.4.

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

На підтвердження стажу роботи на посаді шофера в автопарку колгоспу імені « 50-річчя Жовтня» в період з 30.04.1985 по 19.01.1997, позивачем було подано трудову книжку, архівну довідку №424/04-01 від 26.07.2018, видана архівним відділом Надвірнянської районної державної адміністрації, яка містить відомості про кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людиноднів та відомості про його заробітну плату у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю у визначеному Законом порядку.

Відповідачем не було обчислено стаж роботи за вказаними довідками за фактичною тривалістю та не роз`яснено позивачу порядок обчислення стажу та можливість надати інші документи для його підтвердження. У наданій позивачем довідці зазначені місяці, в яких йому нараховувалась заробітна плата, що свідчить про його роботу в колгоспі у спірні періоди.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, записи у ній мають усі необхідні реквізити, що відповідачем не заперечується.

Стосовно доводів пенсійного органу з покликанням на архівну довідку, в якій відсутні встановлені та вироблені трудодні у даному колгоспі, як на підставу правомірності відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, колегія суддів звертає увагу на те, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства чи колгоспу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.18 Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин, не допитано свідків відповідно до ч.2 ст.72 КАС України та Порядку №637 на підтвердження страхового стажу позивача, оскільки покази свідків приймаються як доказ наявності страхового стажу у випадку ліквідації підприємства, на якому працювала особа, що у даному випадку відбулося.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин та беручи до уваги наведені вище норми матеріального права, колегія суддів вважає протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до його трудового стажу періоди роботи у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня» з 30.04.1985 по 31.12.1989 та з 01.01.1992 по 19.01.1997, крім травня, листопада 1996 року, а відтак наявність підстав для зарахування спірних періодів, нарахування та виплату недоотриманих позивачем сум пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315, п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в розмірі 768,40 грн, сплачений за подання позовної заяви та в розмірі 1152,60 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами його перегляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі №300/1784/196 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня» з 30 квітня 1985 року по 31 грудня 1989 року та з 01 січня 1992 року по 19 січня 1997 року, крім травня, листопада 1996 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботи період роботи у колгоспі імені « 50-річчя Жовтня» з 30 квітня 1985 року по 31 грудня 1989 року та з 01 січня 1992 року по 19 січня 1997 року, крім травня, листопада 1996 року, нарахувати та виплатити недоотримані ОСОБА_1 суми пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук