Справа № 520/11991/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 р. № 520/11991/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Спасибо В.В.,

представника відповідача - Черніченко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" до Державної податкової служби України про скасування індивідуальної податкової консультації, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати індивідуальну податкову консультацію №663/6/99-00-07-03-02-15/ІПК від 08.10.2019р. Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код 39292197).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він 23.08.2019 року направив відповідачеві звернення про надання податкової консультації в якому просив роз`яснити, чи застосовуються штрафні санкції, передбачені п.1201.1. ст. 1201 Податковим кодексом України, у випадку порушення платниками ПДВ граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, стосовно тих податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних, на дату виписування яких не відбулось будь-якої господарської операції, яка б зумовлювала обов`язок скласти та зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до такої податкової накладної. За результатами розгляду його звернення, позивач від відповідача отримав індивідуальну податкову консультацію від 08.10.2019р. № 663/6/99-00-07-03-02-15/ІПК, в якій відповідач роз`яснив, що Податковим кодексом України не передбачено інших виключень щодо застосування норм статті 1201 ПК України за порушення термінів реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в ЄРПН для окремих випадків, пов`язаних з такими порушеннями, у тому числі у разі несвоєчасної реєстрації в ЄРПН податкової накладної, складеної без факту здійснення господарської операції. Позивач вважає викладені в консультації висновки такими, що суперечать Конституції України і чинному законодавству України і тому звернувся до суду з позовом про її скасування.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.12.2019 р. об 10:00 год.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті за згодою сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, згідно наданого до суду відзиву на позовну заяву пояснив, що зміст оскаржуваної податкової консультації відповідає положенням чинного законодавства, якими врегульовано питання, порушене у запиті платника податків. Зокрема, відповідач посилається на зміст норм п.109.1 ст. 109, п.111.1 ст. 111, п.111.2 ст. 111, п.201.1 ст.201, за змістом яких, на думку відповідача, платник податків, який складає податкову накладну без факту здійснення певної господарської діяльності, допускає внаслідок своєї необачності (або будь-яких інших причин) податкове правопорушення. Однак, за таке правопорушення законодавець відповідальності не передбачив, проте, встановив відповідальність за несвоєчасну реєстрацію складеної податкової накладної в ЄРПН. При цьому, для настання такої відповідальності на підставі п.1201.1 ст.1201 ПК України законодавець не встановлює взаємозв`язок із тією обставиною, чи були взагалі підстави для складання податкової накладної.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Предметом спору є скасування індивідуальної податкової консультації від 08.10.2019р. № 663/6/99-00-07-03-02-15/ІПК, складеної відповідачем на письмове звернення позивача. Факт складення зазначеної консультації та її зміст, а також факт звернення позивача до відповідача за наданням індивідуальної податкової консультації підтверджується зверненням позивача від 23.08.2019р. та самою податковою консультацією від 08.10.2019р. № 663/6/99-00-07-03-02-15/ІПК, засвідчені копії яких залучено до матеріалів справи. Ці факти також визнаються сторонами і не є спірними.

Виходячи із змісту звернення позивача, а також змісту спірної податкової консультації, суть спору полягає в неоднаковому розумінні сторонами змісту норми п.1201.1 ст.1201 Податкового кодексу України, а саме: порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

На думку відповідача, саме в цій нормі наведено виключний перелік підстав для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної та розрахунків коригування до неї.

На думку позивача, зміст даної норми необхідно тлумачити в сукупності з нормами ст. 67 Конституції України, нормами ст.ст.36, 38, 44, 61, 72, 92, 2001, 201 та іншими нормами Податкового кодексу України.

Дослідженням змісту норм чинного законодавства України, на які посилаються сторони в своїх процесуальних документах, встановлено наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В п.4.1 ст. 4 ПК України перелічені загальні принципи оподаткування, до яких, серед іншого, віднесені наступні:

4.1.1. загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

4.1.5. фіскальна достатність - встановлення податків та зборів з урахуванням необхідності досягнення збалансованості витрат бюджету з його надходженнями;

4.1.6. соціальна справедливість - установлення податків та зборів відповідно до платоспроможності платників податків.

Згідно норми ч.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

При цьому, нормою п.36.3 ст.36 ПК України передбачено, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПКУ.

Нормою п. 201.1 ПК України встановлений обов`язок платника податку на додану вартість на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За правилами п. 201.7 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Також, згідно з п. 201.10 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. У цьому ж пункті передбачені граничні строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН.

Якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Це правило передбачено п. 192.1 ст. 192 ПК України. При цьому, згідно абз. 4 п.192.1 ст. 192 ПК України, розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Крім того, нормою п.192.3 ст.192 ПК України передбачено, що результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Виходячи з цього, платники податку на додану вартість мають обов`язок своєчасно складати та реєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних лише ті податкові накладні та розрахунки коригування до них, які складені на підставі первинних документів у разі здійснення господарських операцій з постачання товарів/послуг, за якими виникають (коригуються) податкові зобов`язання та які обов`язково підлягають відображенню у податковій звітності з податку на додану вартість.

Крім того, згідно норми ч.1 ст. 61 ПК України податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Нормами п.62.1 ст. 62 ПК України передбачені способи здійснення податкового контролю. В тому числі, такий контроль здійснюється шляхом ведення обліку платників податків та інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Види інформації, яка може бути використана для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, встановлені п. 72.1 ст. 72 ПК України. До цих видів інформації відносяться, в тому числі, інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків.

Нормою п. 200-1.1 ст. 2001 ПК України передбачено, що система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних». А згідно норми п.14.1.60 ст.14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Аналізуючи перелічені норми в їх сукупності можна прийти висновку, що реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних має загальну та спеціальну мету. Загальною метою є забезпечення виконання платником податку його основного обов?язку - своєчасну та повну сплати сум податку на додану вартість до Державного бюджету. Спеціальною метою є формування інформаційної бази даних про реально проведені господарські операції платниками податку на додану вартість для можливості використання цієї інформації контролюючими органами для здійснення податкового контролю.

Наведені висновки, в свою чергу, також свідчать про те, що до Єдиного реєстру податкових накладних повинні вноситись лише ті податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, які відповідають фактично проведеним господарським операціям платника податків. В тому числі, відображають виникнення у нього податкового зобов?язання чи податкового кредиту з податку на додану вартість у зв?язку з постачанням товарів, робіт, послуг, або фактичною зміною умов такого постачання.

Таким чином, суд вважає можливим погодитись із правовою позицією позивача, що з урахуванням змісту наведених норм, норма п. 1201.1 ст. 1201 ПК України має розумітися таким чином, що передбачені нею штрафні (фінансові) санкції можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов`язаний, відповідно до вимог ПК України, скласти та зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування, а отже коли мали місце фактичні, реальні, підтверджені документально первинними документами господарські операції.

Даний спосіб тлумачення відповідає правовим висновкам, висловленим в рішеннях Верховного суду, зокрема в постановах від 26.06.2018р. у справі № 813/4556/16, від 22.08.2018р. року у справі №820/4308/16, від 28.03.2019р. у справі №809/1420/17.

Відповідно до п.52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Відповідно до п. 53.2 ст. 53 ПКУ платник податків може оскаржити до суду надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладений в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Як вбачається з матеріалів справи, надана відповідачем податкова консультація містить посилання виключно на ст. 1201 Податкового кодексу України, без врахування фактичних обставин, наведених позивачем про відсутність підстав для виписування податкової накладної.

При цьому, позивач просив надати податкову консультацію щодо застосування ст. 1201 Податкового кодексу України, з урахуванням певних фактичних обставин, які склались в процесі здійснення його господарської діяльності.

Враховуючи, що надана позивачу індивідуальна податкова консультація від 08.10.2019р. № 663/6/99-00-07-03-02-15/ІПК є такою, що надана без урахування фактичних обставин, викладених позивачем у зверненні про надання податкової консультації, отже є неповною, суд приходить до висновку, що вона підлягає скасуванню.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, код 00131954) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код 43005393) про скасування індивідуальної податкової консультації - задовольнити.

Скасувати індивідуальну податкову консультацію №663/6/99-00-07-03-02-15/ІПК від 08.10.2019р. Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код 43005393).

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, код 00131954) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код 43005393) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя Д.А. Волошин