Справа № 200/11401/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року справа №200/11401/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року (повне судове рішення складено 25 жовтня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/11401/19-а (суддя в І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління), в якому зазначала, що з 07 квітня 2014 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. З 01 жовтня 2017 року проведено масовий перерахунок пенсій відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), в тому числі і її пенсії, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та коефіцієнту страхового стажу - 0,37167, в той час як до 01 жовтня 2017 року застосовувалася величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та коефіцієнт страхового стажу - 0,50063.

Вважала, що застосування таких показників призвело до зменшення розміру її пенсії, та звузило її пенсійні права. Про вказані обставини дізналася з відповіді відповідача від 29 липня 2019 року №18645/34-1/02 на своє звернення щодо розміру пенсії.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними, просила суд:

- визнати протиправними дії Управління щодо зниження їй з 01 жовтня 2017 року індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1 %;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату їй пенсії з 01 жовтня 2017 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта страхового стажу 1,35 %, що дорівнює 0,50063.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07 квітня 2014 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком.

Так, відповідно до розпорядження від 23 квітня 2014 року № 174358 при призначенні пенсії останню обчислено виходячи із: страхового стажу 37 років 2 місяці 23 дні (стаж враховано по 05 квітня 2014 року); коефіцієнту страхового стажу з урахуванням кратності (величини оцінки одного року страхового стажу) 1,35 %, що дорівнює 0,50063.

Загальний розмір призначеної пенсії становив 6991,34 грн.

До 01 жовтня 2017 року позивач щомісячно отримувала пенсію у розмірі 7118,84 грн.

З 01 жовтня 2017 року органом Пенсійного фонду України відповідно до Закону № 2148-VIII проведено масовий перерахунок пенсій, в тому числі і пенсії позивача.

Під час такого перерахунку щодо пенсії позивача застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % та коефіцієнт страхового стажу - 0,37167.

Внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача збільшився та становив 7261,92 грн.

Про вказані обставини позивач дізналася з відповіді відповідача від 29 липня 2019 року № 18645/34-1/02 на своє звернення щодо розміру пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірних правовідносинах мав місце перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами того ж закону, за яким і було призначено пенсію позивачу з 07.04.2014, а не призначення іншої пенсії за іншим законом, у разі якої мала б застосовуватись величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного.

Статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 вказаного Закону в редакції, яка діяла до 01.10.2017 року, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = (См х Вс) / (100% х 12), де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.

З 11 жовтня 2017 набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким у частині першій статті 25 Закону № 1058-ІV друге речення абзацу п`ятого викладено в редакції, згідно з якою за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Вказаним Законом розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV доповнено, зокрема пунктом 43, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом № 2148-VIII, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень».

Отже, з 01 жовтня 2017 року всі пенсії, які були призначені відповідно до Закону № 1058-ІV до набрання чинності Законом № 2148-VIII, підлягали перерахунку із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього Суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 червня 2014 року у справі за заявою Великода проти України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Вирішення питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів віднесено до компетенції Конституційного Суду України (ст. 147 Конституції України).

Вказані норми законодавства щодо перерахунку з 01 жовтня 2017 року пенсій такої категорії пенсіонерів як позивач неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому підлягали застосуванню на всій території України.

Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що застосовуючи щодо пенсії позивача такі положення законодавства, суб`єкт владних повноважень діяв правомірно та не порушив пенсійні права позивача.

Крім того, після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 збільшився, що спростовує посилання останньої на зменшення її розміру та звуження пенсійних прав.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року в справі № 822/3781/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок місцевого суду, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відповідач, в свою чергу, при перерахунку пенсії позивача правомірно застосував показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, як це передбачено п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 200/11401/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 11 лютого 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук