Справа № 537/3146/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р.Справа № 537/3146/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Хіневич В.І., м. Кременчук, Полтавська область по справі № 537/3146/19

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції №1 Управління патрульної поліції в Одеській області капрал поліції Гальчинської Катерини Валеріївни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції №1 Управління патрульної поліції в Одеській області капрала поліції Гальчинської Катерини Валеріївни, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати винесену відносно нього - ОСОБА_1 постанову поліцейської взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області капрала поліції Гальчинської Катерини Валеріївни від 15 липня 2019 року, серії ДП 18 № 579902, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій останнє просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 15.07.2019 року, приблизно в 11 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем «Cadillac ELR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по трасі Одеса-Київ в напрямку м. Київ. В районі 61 кілометра зазначеної траси, поліцейською УПП в Одеській області Гальчинською К.В., за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru CAM LTI 20/20 № ТС000346 було зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю 74 км/годину, після чого транспорт під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейською під приводом перевищення ОСОБА_1 швидкості руху, яка обмежена на даній дільниці дорожнім знаком 3.29 до 50 км/годину.

За порушення правил дорожнього руху, а саме, на 24 км/год. обмеженої дорожнім знаком 3.29, швидкості руху, поліцейською Гальчинською К.В. була винесена постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штраф у розмірі 255 гривень.

Непогодившись із постановою про накладення адміністративного стягення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.п. 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 15.07.2019 року, приблизно в 11 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем «Cadillac ELR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по трасі Одеса-Київ в напрямку м. Київ. В районі 61 кілометра зазначеної траси, поліцейською УПП в Одеській області Гальчинською К.В., за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru CAM LTI 20/20 № ТС000346 було зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю 74 км/годину, після чого транспорт під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейською під приводом перевищення ОСОБА_1 швидкості руху, яка обмежена на даній дільниці дорожнім знаком 3.29 до 50 км/годину.

За порушення правил дорожнього руху, а саме, на 24 км/год. обмеженої дорожнім знаком 3.29, швидкості руху, поліцейською Гальчинською К.В. була винесена постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штраф у розмірі 255 гривень.

Частина 1 ст. 122 КУпАП встановлює, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем на підтвердження правомірності прийнятої ним постанови надано диск з відеозаписом правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що поліцейською Гальчинською К.В. за допомогою лазерного вимірювання швидкості руху було встановлено факт руху транспортного засобу - автомобіля «Cadillac ELR», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зі швидкістю 74 кілометрів за годину з визначенням цим приладом географічних координат розташування транспорту в час цього фіксування.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначеним приладом не визначається розташування керованого позивачем автомобіля в цей час по відношенню до дорожнього знаку 3.29, що обмежує швидкість руху до 50 км/ год.

Судова колегія вважає хибними посилання скаржника на розташування на проїжджій частині знаку 3.29, що обмежує швидкість руху до 50 км/годину «незадовго до зупинки автомобіля» під керування ОСОБА_1 та створення ОСОБА_1 «потенційної загрози потенційним пішоходам» на зазначеній ділянці дороги оскільки такі посилання носять характер роздумів та припущень і не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 , - в розумінні КУпАП та Кодексу адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на необхідність загального дотримання всіма учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху та працівниками поліції вимог законодавства, що регламентує їх діяльність.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували позицію позивача стосовно того, що автомобіль під його керуванням під час фіксування поліцейською швидкості його руху не знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.29, який обмежував до 50 кілометрів на годину максимально допустиму швидкість руху транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, інспектор при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Колегія суддів також звертає увагу на загальні засади недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та необхідності скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 579902 від 15 липня 2019 року.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.11.2019 року по справі 537/3146/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.11.2019 року по справі № 537/3146/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 10.02.2020 року