Справа № 580/2695/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2695/19 Головуючий у І інстанції Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 до Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 звернулись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, в якому просили:

- визнати протиправною відмову Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ;

- зобов`язати Смілянський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що неповнолітня та його законні представники звернулись до Відповідача із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 року. Однак, отримали відмову, яка мотивована відсутністю правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки з огляду на відсутність відповідного рішення суду. Крім того, зазначено, що Постановою Великої Палати Верховного суду від 19.09.2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 визнано протиправною відмову та зобов`язано територіальний підрозділ ДМС оформити та видати Позивачу паспорт у формі книжечки, в зв`язку з чим зазначають, що зразкове рішення Великої Палати Верховного суду є обов`язковим до виконання Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень. З урахуванням зазначеного, відмову Відповідача вважає протиправною, а позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та змінити судове рішення, яким: «визнати протиправною відмову Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ; зобов`язати Смілянський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 зазначає, що неповнолітня - ОСОБА_2 додала повний і належний пакет ксерокопій необхідних документів разом з своїми двома фотографіями розміром 3,5х4,5 см. згідно вимог Положення про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Відповідач звертає увагу на те, що Позивачами до позовної заяви не надано жодного належного доказу звернення до Відповідача із заявою про отримання/оформлення паспорта громадянина України, в задоволенні якої було б відмовлено з підстав, визначених п. 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої - ОСОБА_2 .

25 червня 2019 року законний представник неповнолітньої звернулася до Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області із письмовою заявою про видачу паспорту громадянина України, без використання засобів Єдиного державного демографічного реєстру - ОСОБА_2 , у вигляді книжечки.

Відповідь на дану заяву заявник просила надати письмово у термін відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

16 липня 2019 року Смілянським районним відділом у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області листом № 7126-933/7126.2-19 повідомлено ОСОБА_1 , що Відповідач здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Крім того, зазначив, що з огляду на відсутність такого рішення суду, правові підстави для видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки - відсутні.

Вважаючи відмову протиправною, Позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було дотримано необхідної процедури щодо подання документів, передбаченої законодавством, тому суд першої інстанції прийшов висновку про безпідставність позовних вимог. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про виключення можливості визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17, а саме, Позивачем при зверненні не дотримано законодавчо встановлених норм при подачі заяви та документів на таку паспортизацію.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості провадження у типовій справі визначені у ст. 291 КАС України. Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 відповідає ознакам типової справи, що зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (№ Пз/9901/2/18).

Отже при вирішенні цієї справи колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зазначеної зразкової справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Положеннями пп. «а» п. 1 ч. 13 вказаного Закону передбачено, що паспорт громадянина України належить до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення яких здійснюється із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

За приписами ч. 2 ст. 15 зазначеного Закону бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Одночасно із Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» спірні правовідносини регулюються також Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі - Положення про паспорт). Норми зазначеного Положення є чинними на цей час.

Відповідно до п. 3 Положення про паспорт бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

На відміну від Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Положення про паспорт не передбачає оформлення паспорту громадянина України із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Положеннями ч. 1 ст. 10 вказаного Закону передбачено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 зазначали, що внесення інформації про до Єдиного державного демографічного реєстру та, відповідно, видача паспорта громадянина України із застосуванням засобів вказаного Реєстру, суперечить його релігійним переконанням, у зв`язку з чим просили Відповідача видати зазначений документ відповідно до Положення про паспорт без обробки його персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі.

Довідкою від 25 серпня 2019 року виданою настоятелем Іоанно-Богословського храму Смілянського благочиння підтверджується те, що ОСОБА_2 дійсно є прихожанкою Православної церкви Іоанна Богослова селі Велика Яблунівка Смілянського районну та приймає активну участь в церковному життя храму (а.с. 62).

Розглядаючи зразкову справу № 806/3265/17 (№ Пз/9901/2/18) та аналізуючи можливість отримання паспорта громадянина України у формі книжечки особою, яка через свої релігійні переконання відмовляється надавати згоду на обробку власних персональних даних, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

За приписами ств 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у випадку оформлення паспорта громадянина України без занесення даних про особу до Єдиного державного демографічного реєстру відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Також, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива вибору, що призводить до порушення конституційних прав особи. При цьому у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві.

Велика Палата Верховного Суду вважала за доцільне зазначити, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. Технології виготовлення паспорта громадянина України не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У свою чергу в разі відсутності у особи паспорта, вона не має підтвердження громадянства України, що є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

У постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (№ Пз/9901/2/18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого самі по собі дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Однак, з урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує на неможливість врахування при вирішення даного адміністративного позову висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (№ Пз/9901/2/18) з огляду на різні фактичні обставини справи. Такий висновок обґрунтований тим, що Позивачем повного переліку документів передбачених п. 13 Положення № 2503-ХІІ ОСОБА_2 до Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області подано не було.

Разом з тим зазначені відмінності у фактичних обставинах не впливають на можливість використання при вирішенні цієї типової справи правових висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 (№ Пз/9901/2/18).

У вказаному судовому рішенні зазначено, що однією з ознак типової справи є те, що вимоги про визнання неправомірною відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки обґрунтовані правомірним ненаданням особою згоди на обробку її персональних даних.

Також колегія суддів звертає увагу, що Позивачі у кожній справі зверталися із заявами про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки після закінчення встановленого законом строку для прийняття документів про оформлення паспорта без використання засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

З огляду на викладене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Суд першої інстанції також вказав на те, що заява подана без дотримання вимог п. 13 Положення № 2503-ХІІ, а саме не надано необхідних для оформлення паспорта документів - двох фотокарткок розміром 35 х 45 мм.

Колегія суддів враховує, що згідно з листом Смілянським районним відділом у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області листом 16 липня 2019 року № 7126-933/7126.2-19 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки з інших підстав, ніж відсутність документів, передбачених п. 13 Положення № 2503-ХІІ.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_2 до Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Смілянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Зобов`язати Смілянський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко