Справа № 160/1359/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 лютого 2020 р. Справа № 160/1359/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради до Самарського у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради до Самарського у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- зобов`язати Самарський у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вилучити із актового запису №365 від 17.03.2016р., складеного Самарським у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, дані про те, що померлим є гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за цією позовною заявою встановлено, що позовну заяву Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позовні вимоги Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради обґрунтовані тим, що 28.06.2019р. до позивача на підставі направлення на судово-медичний розтин трупу слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Ханько О.С. було доставлено труп гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого невідоме (безхатько) та смерть якого настала у КЗ «ДМКЛ №16» ДОР, при цьому при проведенні 01.07.2019р. судово-медичного дослідження цього трупа, за наслідками якого складено акт №1287 від 01.07.2019р. та лікарське свідоцтво про смерть №1287 від 01.07.2019р., судовому експерту було надано документи, які підтверджують, що саме цей померлий чоловік і є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (історія хвороби, направлення слідчого на судово-медичний розтин трупа, дозвіл прокурора на видачу трупа). Однак, при зверненні позивача з метою проведення державної реєстрації смерті гр. ОСОБА_1 працівниками Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану було виявлено наявність іншого актового запису про смерть ОСОБА_1 , а саме: актового запису №365 від 17.03.2016р., складеного відповідачем - Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі лікарського свідоцтва про смерть №132/1 від 22.02.2016р. Водночас, вказане свідоцтво про смерть ОСОБА_1 №132/1 від 22.02.2016р. складене саме відносно цієї особи на підставі протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 24.02.2016p., складеного старшим уповноваженим Жовтневого ВП ДВП капітаном поліції Макашевою Ю .М., при проведенні впізнання трупу невідомого чоловіка свідком ОСОБА_3 , який впізнав померлого чоловіка як ОСОБА_1 . При цьому достовірне підтвердження того факту, що свідок ОСОБА_3 дійсно знав померлого, відсутнє, оскільки в протоколі впізнання не зазначено, що ОСОБА_3 є родичем або знайомим померлого. Таким чином, на думку позивача, померлий чоловік, особу якого було встановлено у лютому 2016 року як ОСОБА_1 , в дійсності не був зазначеною особою, оскільки при ньому не було виявлено жодних документів. Отже, позивач вважає, що очевидним є той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік і був у дійсності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не чоловік, який був впізнаний як ОСОБА_1 згідно з протоколом пред`явлення для впізнання трупу від 24.02.2016р. Разом з цим, щодо двох різних осіб у різний час були складені лікарські свідоцтва про смерть, у яких зазначено, що померлим є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Через зазначені обставини Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведені реєстрації смерті ОСОБА_1 на підставі лікарського свідоцтва про смерть №1287 від 01.07.2019р., складеного позивачем. У зв`язку із цим, 18.12.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про смерть №365 від 17.03.2016р., складеного Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та вилучення із цього актового запису даних про те, що померлим є саме гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте листом №2976/14.8-42 від 23.12.2019р. відповідач відмовився вилучити із актового запису №365 від 17.03.2016р. зазначену інформацію та повідомив позивача, що виключення відомостей із актового запису може бути зроблене тільки на підставі рішення суду. Таким чином, для здійснення державної реєстрації смерті ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та тіло якого знаходиться на зберіганні у позивача, необхідно внести зміни до актового запису про смерть №365 від 17.03.2016р., складеного Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та вилучити із актового запису № 365 від 17.03.2016р. дані про те, що померлим є саме гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як слідує з позовної заяви, вимоги у цій справі пов`язані з відмовою відповідача вилучити відомості про ОСОБА_1 , як про померлого, з актового запису про смерть №365 від 17.03.2016 року, складеного Самарським у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (частина 1, 2, 3 ст.49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У підпункті 2.13.1 пункту 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі №820/5198/16, постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №425/2737/17 від 14.11.2018 року та №804/45/17 від 23.01.2019 року.

У позовній заяві Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради фактично просить встановити неправильність актового запису про смерть №365 від 17.03.2016р. та внести до нього відповідні зміни.

При цьому суд зауважує, що у даному випадку позивачем не оскаржуються дії, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень, а заявляються лише вимоги щодо внесення змін до актового запису про смерть, які безпосередньо пов`язані із необхідністю встановлення факту смерті певної особи. Тобто спір не стосується процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Таким чином, позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади відображення достовірної інформації про особу померлого в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового захисту про смерть. У позовній заяві відсутні доводи за ч.2 ст.2 КАС України щодо неправомірності вказаної відмови відповідача, а вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису є похідними від вимог встановити неправильність такого запису.

Тому об`єктом перевірки судом у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису про смерть й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 і залежно від встановлених обставин вирішення питання про неправильність актового запису про смерть №365 від 17.03.2016 року, складеного Самарським у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та зобов`язання останнього внести відповідні зміни до цього актового запису.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

З матеріалів позовної заяви слідує, що відносно двох різних осіб у різний час були складені лікарські свідоцтва про смерть, у яких зазначено, що померлим є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто достовірно не встановлено юридичний факт того хто саме: померла ІНФОРМАЦІЯ_3 особа, впізнана свідком ОСОБА_3 , чи померла в медичному закладі ІНФОРМАЦІЯ_2 особа, доставлена на розтин до позивача, є гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, спірним у даній справі є встановлення юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актового запису цивільного стану.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>».

З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд доходить висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 170, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради до Самарського у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

На виконання вимог частини 6 статті 170 КАС України роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до цивільної юрисдикції, тому він може звернутися з даною позовною заявою до місцевого загального суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Також роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Турова