Справа № 160/10257/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене у вигляді листа № 154 від 16 липня 2019 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі його заяви від 03 липня 2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 липня 2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та додані до неї матеріали.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.07.2019р. він звернувся до Новомосковського відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком№1. Зазначає, що загальний трудовий стаж на день звернення за отриманням пенсії був достатнім для призначення пенсії, але відповідач йому відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах, посилаючись на те, що документально не підтверджений період роботи зі шкідливими умовами праці. Зазначає, що посилання відповідача про недійсність будь-яких довідок виданих органами та/або особами на тимчасово окупованій території позивач вважає безпідставними і такими, що не можуть вважатися вагомими причинами відмови для призначення пенсії, оскільки це порушує норми конституційних прав і свобод. Вважає, що Пенсійний фонд прийняв незаконне рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, в результаті чого позивач втратив право на своєчасне отримання пенсії, чим порушено його право на соціальне забезпечення, встановлене ст.46 Конституції України.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач дійсно надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву та документи для призначення пенсії. За результатами розгляду наданих документів встановлено відсутність права позивача на призначення пенсії, через недостатність підтвердженого пільгового стажу. Надані довідки відповідачем не приймаються, оскільки позивачем надано довідки від підприємств, що знаходиться на території непідконтрольній українській владі. За таких обставин рішенням відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що надані документи не можуть розглядатись як первинні відповідно до чинного законодавства. Вважає, що дії управління відповідають чинному законодавству, а вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають, тому просив відмовити у задоволенні позову.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі (60-тий день) є 27.12.2019 - перебування головуючого судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 08.01.2020р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 01 жовтня 1997 року Алчевським МВ УМВС України в Луганській області.
Досягши віку 50 років, маючи страховий стаж більше ніж 32 роки з яких більше 27 років пільгового стажу за Списком № 1, позивач 03 липня 2019 року, подав до Новомосковського відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, заяву встановленої форми про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та інші необхідні документи для призначення пенсії.
Разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 надав копії паспорту, довідки про присвоєння РНОКПП, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудової книжки, військового квитка, диплому, копії наказів про атестацію робочих місць, копію особової картки № 4092, оригінали довідок про реорганізацію підприємств, оригінали: архівних довідок про навчання від 28.05.2019р. № 2 163-01/64 та б/н, довідки про виробничу практику від 28.03.2019р. № 121, пільгових довідок від 28.03.2019р. №№ 122 та 123, виписок з наказів № 36к від 02.07.1990р. № 52к від 03.09.1990р., № 60к від 08.08.1991р., № 74к від 30.09.1991р., довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.03.2019р. № 44, довідки про проходження курсів з техніки безпеки від 09.04.2019р. № 207, пільгової довідки від 09.04.2019р. № 208, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.04.2019р. № 59, пільгових довідок від 29.05.2019р. №№ 016/746. 016/747, 016/748 тощо.
Вказані обставини наявності у позивача страхового стажу більше ніж 32 роки з яких більше 27 років пільгового стажу за Списком № 1, що надавало йому право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_7 від 10.07.1989р.
Відповідач листом від 16 липня 2019 року за вих.№ 154 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії, з підстав недостатності пільгового стажу.
Відповідачем зазначено, що для підтвердження пільгового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, які видані відповідно до вимог п.20 Порядку Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. № 637, на підставі первинних документів за час виконання роботи, а у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичних операцій, то спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Також, відповідач посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зазначає, що цим законом визначено особливості діяльності державних органів, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території і що відповідно до ст.3 цього закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи та особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, що будь-який акт (рішення, документ), який видали такі органи або особи, є недійсними і не створює правових наслідків.
Окрім цього, відповідач посилається на Постанову КМУ від 07.11.2014р. № 595 та зазначає, що начебто відповідно до її положень, з 01.12.2014р. на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, довідки чи інші документи, підготовлені або видані з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають виконанню. В листі зазначено що більшість довідок, наданих позивачем, зокрема пільгові довідки від 25.09.2019р. № 016/746, 016/747, 016/748, які підтверджують пільговий стаж за Списком № 1 з 25.07.2000р. по 22.01.2003р., з 14.05.2004р. по 11.08.2004р., з 01,06.2015р. по 31.12.2016р. на ВАТ «Алчевський металургійний комбінат» та від 09.04.2019р. № 208 про період роботи з 15.10.1996р. по 07.09.1997р. на шахті «Перевальська» видані на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Алчевську. яке включене до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р.
Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Положеннями частини шостої ст.92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст.48 КЗпП України та згідно п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника - є трудова книжка.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому, пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.
Так, позивачем при зверненні до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах були надані такі документи: трудова книжка НОМЕР_3 від 10.07.1989р., також надані копії паспорту, довідки про присвоєння РНОКПП, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення донора України, військового квитка, диплому, копії наказів про атестацію робочих місць, копія особової картки № 4092, оригінали довідок про реорганізацію підприємств, оригінали: архівних довідок про навчання від 28.05.2019р. № 163-01/64 та б/н, довідки про виробничу практику від 28.03.2019р. № 121, пільгових довідок від 28.03.2019р. №№ 122 та 123, виписок з наказів № 36к від 02.07.1990р. № 52к від 03.09.1990р., № 60к від 08.08.1991р., № 74к від 30.09.1991р., довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.03.2019р. № 44, довідки про проходження курсів з техніки безпеки від 09.04.2019р. № 207, пільгової довідки від 09.04.2019р. № 208, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.04.2019р. № 59, пільгових довідок від 29.05.2019р. №№ 016/746, 016/747, 016/748 тощо.
Відповідно до дублікату диплому серії НОМЕР_8 , записів трудової книжки та архівних довідок від 28.05.2019р. № 163-01/64 та б/н, позивач, з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1992 року (6 років 9 місяців 29 днів), навчався у Донбаському гірничо-металургійному інституті за спеціальністю «гірничі машини і устаткування» та після закінчення якого був направлений на роботу за розподілом.
В період навчання проходив строкову військову службу в період з 26 червня 1986 року по 13 червня 1988 року.
Окрім цього, в період навчання проходив виробничу практику в період з 10 липня 1989 року по 26 липня 1989 року, з 25 червня 1990 року по 31 серпня 1990 року, з 08 серпня 1991 року по 27 вересня 1991 року.
Тобто, наявними документами підтверджується, що за цей період у позивача є загальний стаж трудової діяльності 6 років 9 місяців 29 днів, а відповідно до положень ст.56 «Про пенсійне забезпечення» цей стаж повинен був бути зарахований і до пільгового стажу.
Відповідно до записів у трудовій книжці, виданій на ім`я позивача, з 23 липня 1992 року по 30 вересня 1996 року (4 роки 2 місяці 7 днів) позивач працював в шахті «України» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» на посадах підземного електрослюсаря 3, 4 та 5 розрядів з повним робочим днем під землею, які були передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.1.1991р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» та Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Тобто, на підставі записів трудової книжки позивача, цей період роботи повинен зарахуватись до пільгового стажу.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, з 03 жовтня 1996 року по 07 вересня 1997 року (11 місяців 4 днів) позивач працював в шахті «Перевальська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею, яка була передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Тобто, на підставі записів трудової книжки позивача, цей період роботи також зараховується до пільгового стажу.
Крім того, згідно записів трудової книжки позивача, з 08 вересня 1997 року по 09 червня 2000 року (2 роки 10 місяців 1 день) позивач працював у Вищий Школі Бізнесу - Інституті економіки та менеджменту на посаді менеджера офісу.
Тобто, цей період роботи повинен зараховуватися до загального стажу.
Також трудовою книжкою позивача підтверджується, що він працював з 25 липня 2000 року по 23 січня 2003 року (2 роки 5 місяців 27 днів) у Відкритому акціонерному товаристві «Алчевський металургійний комбінат» на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду в цеху ремонту металургійної печі № 2, яка була передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ № 36 від 16 січня 2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
У період з 23 січня 2003 року по 14 травня 2004 року (1 рік 3 місяці 21 день) працював у Відкритому акціонерному товаристві «Алчевський металургійний комбінат» на посаді майстра з ремонту обладнання цеху металургійних печей № 2.
З 14 травня 2004 року по 01 листопада 2017 року (13 років 5 місяців 17 днів) позивач працював у Відкритому акціонерному товаристві «Алчевський металургійний комбінат» в цехах ремонту металургійних печей, ремонту металургійного обладнання, ремонту металургійного обладнання та металоконструкцій, ремонтів та сервісного обслуговування на посадах слюсаря-ремонтника 6 розряду та слюсаря-ремонтника, зайнятого ремонтом обладнання у місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, які були передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ № 36 від 16 січня 2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 24 червня 2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Таким чином, за умови зарахування спірного стажу роботи до пільгового, Позивач має понад 25 років мінімально необхідного стажу, а саме 26 років 3 місяці 5 днів, як працівник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.
Щодо посилання відповідача про неможливість здійснити перевірку пільгових довідок та заробітну плату для обчислення пенсії, слід зазначити про таке.
Не є обґрунтованими вимоги відповідача про необхідність перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи, підстав їх видачі за тих підстав, що такі вимоги були б обґрунтованими, в розумінні п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», що затверджений постановою КМУ України від 12.08.1993 року № 637, тільки у випадках відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У даному випадку всі відповідні записи, які дають право позивачу на отримання пільгової пенсії, в трудовій книжці позивача наявні.
Аналізуючи наведені положення законодавства, яке дає право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах (за ст.13 п «а») - суд зазначає, що неможливість проведення перевірки деяких документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи, у зв`язку з знаходженням відповідних підприємств на непідконтрольній українській владі території, що стало підставою для призупинення позивачу виплати такої пенсії, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.
При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах , відповідно до ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Трудова книжка позивача заповнена відповідно до чинної в період 1983-1989 рр. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 (пізніше у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року № 252), відповідає всім передбаченим цією Інструкцією вимогам та жодних заперечень до порядку оформлення трудової книжки відповідачем у листі № 154 від 16 липня 2019 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 не зазначено.
Щодо довідок виданих в м. Алчевську суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з частинами 1 - 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
На підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Згідно із частинами 1,2,3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Як вбачається з наданих позивачем довідок, вони видані на шахті «Перевальська» видані на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Алчевську, яке включене до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження як наслідок враховуючи частинами 1 та 3 статті 9 вищезазначеного Закону такий документ є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом з тим, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії урегульовано статтею 44 Закону № 1058-IV, згідно із частиною третьої якої органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Пунктом 1.7 Порядку визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Згідно із пунктами 3.3 та 4.2 Порядку орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
За таких обставин, суд доходить висновку, що надані позивачем документи в повному обсягу підтверджують наявність у позивача права на призначення пенсії.
Оскільки надані позивачем документи підтверджують роботу позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд прийшов до висновку, що спірні періоди повинні бути зараховані до стажу роботи позивача, необхідного для призначення пенсії.
До аналогічних висновків прийшов також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2018 року по справі №235/2357/17.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене у вигляді листа № 154 від 16 липня 2019 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі його заяви від 03 липня 2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 липня 2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та додані до неї матеріали з врахуванням висновків суду.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова