Справа № 522/3109/14-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/3109/14-а
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси про визнання відмови неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси (надалі - відповідач, УПІ), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову УПФ щодо обчислення й здійснення пенсійних виплат згідно заяви позивача від 25.12.2013 року та доданих до неї відповідних довідок про заробітну плату на СРЗ-1 за період з 01.05.1984 року по 30.04.1989 року;

- зобов`язати УПФ обчислити і здійснити пенсійні виплати згідно самої першої поданої позивачем заяви від 07.10.2013 року та відповідних довідок про заробітну плату для обчислення пенсії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2014 року, відмовлено у відкритті провадження за позовною вимогою про зобов`язання УПФ обчислити і здійснити пенсійні виплати згідно самої першої поданої позивачем заяви від 07.10.2013 року та відповідних довідок про заробітну плату для обчислення пенсії (друга вимога).

Вказана ухвала вмотивована тим, що вимога про зобов`язання УПФ обчислити і здійснити пенсійні виплати з 07.10.2013 року вже була розглянута Приморським районним судом м. Одеси в рамках справи №522/31708/13а за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року в справі №522/31708/13а позов задоволено повністю. Визнано неправомірною відмову УПФ у призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за роботу зі шкідливими і важкими умовами праці (за списком №2). Зобов`язано УПФ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, з дня звернення 07.10.2013 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що друга позовна вимога в даній справі відповідає розглянутій вимозі в рамках справи №522/31708/13а, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.109 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття вказаної ухвали) відмовив у відкритті провадження за другою вимогою.

Позивач за оскарженням ухвали суду першої інстанції від 27.02.2014 року до апеляційного адміністративного суду не звертався.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2014 року відкрито скорочене провадження за адміністративним позовом про визнати неправомірною відмову УПФ щодо обчислення й здійснення пенсійних виплат згідно заяви позивача від 25.12.2013 року та доданих до неї відповідних довідок про заробітну плату на СРЗ-1 за період з 01.05.1984 року по 30.04.1989 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову УПФ щодо обчислення й здійснення позивачу пенсійних виплат згідно його заяви від 25.12.2013 року та доданих до неї відповідних довідок про заробітну плату СРЗ-1 за період з 01.05.1984 року по 30.04.1989 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2014 року постанову суду від 19.03.2014 року залишено без змін, а апеляційну скаргу УПФ без задоволення.

29.04.2014 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача, в якій останній просить звернути до негайного виконання постанову від 19.03.2014 року, зобов`язати відповідача у тижневий строк подати суду звіт про виконання судового рішення, попередити керівництво УПФ про юридичну відповідальність за 7-місячну невиплату пенсії.

16.05.2014 року також від позивача до суду першої інстанції надійшла заява, у якій він просить суд постановити додаткове рішення в частині позовних вимог в частині зобов`язання УПФ обчислити і здійснити позивачу пенсійні виплати згідно самої першої поданої заяви від 07.10.2013 року та відповідних довідок про заробітну платню для обчислення пенсії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2014 року в задоволенні вище вказаних заяв відмовлено.

Позивач за оскарженням ухвали суду першої інстанції від 05.06.2014 року до апеляційного адміністративного суду не звертався.

05.08.2014 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про перегляд ухвали від 27.02.2014 року та ухвали від 05.06.2014 року за нововиявленими обставинами. В заяві позивач просив скасувати ухвали суду від 27.02.2014 року та від 05.06.2014 року за нововиявленими обставинами; зобов`язати УПФ обчислити і здійснити пенсійні виплати згідно заяви від 07.10.2013 року; звернути до негайного виконання ухвалене судове рішення; зобов`язати УПФ у тижневий строк подати до суду звіт про виконання рішень суду від 16.01.2014 року та 19.03.2014 року.

В обґрунтування вказаної заяви було зазначено, що ухвали суду від 27.02.2014 року та від 05.06.2014 року невідповідають вимогам закону та фактичним обставинам спірних правовідносин. Позивачу помилково було відмовлено у відкритті провадження за позовною вимогою стосовно обчислення і виплати пенсії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 року у задоволені заяви про перегляд ухвал суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою скасувати ухвали суду від 16.01.2014 року та 19.03.2014 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч.1, ч.3 ст.241 КАС України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови. Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Пунктом 13 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що рішенням суду є: рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги.

Ухвала суду від 27.02.2014 року про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог та ухвала суду від 05.06.2014 року про відмову в задоволенні заяв про негайне виконання постанови; зобов`язання відповідача у тижневий строк подати звіт, попередження керівництва УПФ про юридичну відповідальність, та постановлення додаткового рішення, не є судовими рішеннями, якими закінчено розгляд справи.

Таким чином, вказані ухвали, в розумінні ст.361 КАС України, не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, але можуть бути оскаржені до суду апеляційної інстанції.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2, ч.3, ч.4 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Сутність інституту перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами полягає в тому, що він є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.

Таким чином, інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВАС України №7 від 22.05.2015 року «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акту, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини мають бути належним чином доведені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.