Справа № 201/12403/19(2-а/201/421/2019)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 201/12403/19(2-а/201/421/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2019 р. (суддя Батманова В.В.) в адміністративній справі № 201/12403/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогового Р.Г. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №585892 від 04 листопада 2019 р.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що спірна постанова винесена винесена із порушенням вимог статті 254 КУпАП, оскільки інспектором поліції не з`ясовано належним чином всі обставини у справі. Протокол не містить конкретики, на якій саме ділянці траси позивач вчинив порушення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов. Скаржник вказує, що у спірній постанові відсутні відомості про те, що інспектором були застосовані відповідні фото-, відеоприлади, які б зафіксували факт вчиненого правопорушення. Графа постанови "свідки" не містить відомостей, що такі особи були присутні. Постанова не містить відомості, на якій саме ділянці траси вчинено правопорушення. У протоколі відсутні відомості про транспортний засіб, який скаржник обігнав з порушенням дистанції, та про сам пішохідний перехід. Наданий відповідачем відеозапис (відео-файл 2019_1104_135328_071А) не містить процедури фіксування порушення та процесуальних дій під час складання оскарженої постанови, учасників, які були присутні па час її складання. На думку скаржника, суд першої інстанції не мав приймати як належний доказ письмові пояснення свідка ОСОБА_3 та заяву, яка написана від імені скаржника. Справжність цих документів судом не перевірялася. Письмове пояснення свідка ОСОБА_3 надавалося не самому відповідачу, а іншій службовій особі - старшому інспектору капітану поліції Ліненко Ю.В., який не був присутнім і не приймав процесуальної участі у складанні адміністративного матеріалу. Пояснення свідка ОСОБА_4 не містять паспортних даних цієї особи, його місця реєстрації, місця роботи - назви суб`єкта трудових відносин та його ЄДРПОУ, часу її складання, і мають розбіжності в ініціалах імені та по батькові та підпису. Суд першої інстанції не надав позивачу можливості скористатися правом на надання у визначений статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України відповіді на відзив.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як і в адміністративному позові, позивач не заперечував, що в місці, дату та час, що вказані в оскаржуваній постанові, він рухався на транспортному засобі та здійснював обгін іншого транспортного засобу ближче ніж за 100м перед пішохідним переходом. На підтвердження правомірності своїх дій відповідачем надано до суду відеозапис з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі, на якому зафіксовано факт правопорушення (файл 2019J104J35328_071A, час 13:55:15). На місці розгляду справи водій надав письмові пояснення, в яких останній не заперечував факту здійснення обгону ближче ніж за 100м перед пішохідним переходом. Поряд з цим, посилання водія на відсутність видимості дорожнього знаку, яким позначено пішохідний перехід не відповідали фактичним обставинам. Було зупинено, опитано та прийнято письмові пояснення від гр. ОСОБА_3 , про що зроблено запис в графі 7 оскаржуваної постанови. відповідач вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а оскаржене рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін, як законне та обгрунтоване. Відповідач також просив розглядати справу без його участі.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибули.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2019 р. о 13 год. 42 хв., позивач, керуючи транспортним засобом «KIA Sorento», д/н НОМЕР_1 , на 122 км а/д Н31 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка здійснив обгін іншого транспортного засобу ближче ніж за 100 м до пішохідного переходу поза населеним пунктом, чим порушив пункт 14.6 "в" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за частини 2 статті 122 КУпАП. Крім того, з оглянутого відеозапису наданого відповідачем, судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснював обгін іншого транспортного засобу, як це вказано у постанові. Також про це зазначає у своїх поясненнях водій транспортного засобу «Івеко» д/н НОМЕР_2 КІ, який рухався за позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови, оскільки обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем доказами, аргументи, зазначені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердженні під час розгляду та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 р. у справі № 428/2769/17 зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Так, на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем до суду першої інстанції надано відеозапис, який суд вважав належним та допустимим доказом у справі. Разом з тим, спірна постанова не містить посилання ані на відеозапис, як на доказ, ані на технічний запис, яким відеозапис здійснено (а.с.15). Крім того, дослідивши відеозапис, колегія суддів дійшла висновку про те, що останнім не зафіксована обставина скоєння позивачем адміністративного проступку, внаслідок неможливості ідентифікації дорожніх знаків, пішохідного переходу та відстані, на який здійснено обгін. Не містить відеозапис і обставини розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, надання пояснень позивачем, роз`яснення йому процесуальних права, надання пояснень свідком.

Також, пояснення ОСОБА_3 , які надані інспектору поліції 04.11.2019, не відповідають критеріям належності та допустимості. Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 р. у справі №560/751/17 вказав на те, що письмові пояснення свідків адмінправопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідачем доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного проступку, за яке передбачена відповідальність згідно частини 2 статті 122 КУпАП, суду не надано.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2019 р. в адміністративній справі № 201/12403/19 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 585892, прийняту 04 листопада 2019 р. інспектором відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Роговим Романом Григоровичем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 04 лютого 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий