Справа № 140/472/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/472/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Лозовського О.А., розглянувши заяву Громадської організації «Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу «Бізнес-Волинь» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 Громадська організація «Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу «Бізнес-Волинь» звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 вирішено:

1. «Вилучити з постійного користування комунального підприємства «Луцькі ринки» земельну ділянку на вул. Глушець, 1 що у м. Луцьку , площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005 та віднести її до земель запасу Луцької територіальної громади.

2. Припинити комунальному підприємству «Луцькі ринки» право постійного користування на земельну ділянку на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005, для обслуговування ринку «Центральний».

3. Доручити юридичному департаменту міськради подати документи на проведення державної реєстрації припинення права постійного користування, кадастровий номер :11:050:0005 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в порядку визначеному чинним законодавством.

4. Зобов`язати комунальне підприємство «Луцькі ринки»:

4.1. Припинити дію договорів оренди торгівельних місць, укладених з суб`єктами підприємницької діяльності, які здійснюють підприємницьку діяльність на земельній ділянці на вул. Глушець, 1 , що у м. Луцьку , площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005, до 02.02.2020 року у зв`язку з вилученням земельної ділянки.

4.2. Очистити шляхом демонтажу земельну ділянку на вул . Глушець, 1 , що у м. Луцьку , площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005, від розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій, в тому числі і паркану, та забезпечити відновлення порушеного благоустрою території до 03.02.2020року.

5. Департаменту муніципальної варти міської ради в разі невиконання п.п.4.2 п.4 цього рішення провести демонтаж вказаних об`єктів у визначений законом спосіб та метод з забезпеченням відновленого порушеного благоустрою території після проведення демонтажу.

6. Відділу інформаційної роботи невідкладно довести рішення до відома громадськості через засоби масової інформації, а комунальне підприємство «Луцькі ринки» невідкладно довести до відома суб`єктів господарювання, що мають у користуванні тимчасові споруди та інші конструкції.

7. Контроль за виконанням рішення покласти на першого заступника міського голови Г. Недопада та постійну комісію міської ради з питань земельних відносин та земельного кадастру (О. Козлюк).»

ГО «Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу «Бізнес-Волинь» є громадською організацією членами якої є фізичні особи-підприємці, що здійснюють свою підприємницьку діяльність на території Центрального ринку міста Луцька (місто Луцьк, вул. Глушець, 1).

Згідно статутних завдань, громадська організація здійснює захист представників малого та середнього бізнесу від порушень їх охоронюваних законом прав.

Заявник вказує, що вищезазначеним рішенням Луцької міської ради було суттєво порушено законні права та інтереси більше 300 підприємців, що здійснюють свою діяльність на території Центрального ринку, у зв`язку з чим ГО «Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу «Бізнес-Волинь» змушена звернутися до суду за їх захистом шляхом визнання рішення №69/1 від 29.01.2020 «Про припинення права постійного користування комунальному підприємству «Луцькі ринки» земельною ділянкою» протиправним та таким, що підлягає скасуванню як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України. Також зазначає, що Луцькою міською радою при прийнятті рішення щодо вилучення земельної ділянки було здійснено пряме втручання в господарську діяльність незалежних суб`єктів господарювання та не враховано інтересів осіб, які безпосередньо здійснюють там підприємницьку діяльність на законних підставах.

Крім того, стверджує, що протягом 2018-2019 років між КП «Луцькі ринки» та фізичними особами-підприємцями було укладено Договори оренди торгівельних місць, відповідно до яких на земельній ділянці на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 було надано фізичним особам-підприємцям у тимчасове платне користування відповідні торгівельні місця відповідних площ. Згідно Додаткових угод до даних договорів було визначено строк дії даного договору до 30.06.2020 включно

Однак, такі договори у встановленому законодавством порядку не розривались, підстав для їх розірвання не було, а відтак станом на момент прийняття оскаржуваного рішення зазначені Договори є дійсними та виконуються сторонами належним чином. Враховуючи строк та інші умови укладених договорів суб`єктами підприємницької діяльності було розміщено власні торгівельні точки та споруди для здійснення господарської діяльності на визначеній договорами території. Крім того, було придбано значну кількість товару, який останні планували реалізувати у визначений в Договорах строк на цих торгівельних місцях.

Проте, рішенням Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 здійснено втручання в господарські відносини комунального підприємства та більше трьох сотень незалежних суб`єктів господарювання, які на законних підставах здійснюють свою діяльність на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку.

Разом з тим, в рішенні Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 міститься зобов`язання «Департаменту муніципальної варти міської ради в разі невиконання п. п. 4.2 п. 4 рішення провести демонтаж вказаних об`єктів у визначений законом спосіб та метод з забезпеченням відновленого порушеного благоустрою території після проведення демонтажу», яке суперечить прийнятому раніше Луцькою міською радою рішенню від 29.07.2009 №44/2 «Про правила благоустрою міста Луцька», а відтак прийняте всупереч встановленому законом порядку прийняття рішень органів місцевого самоврядування.

Також припинення договорів оренди торгівельних місць за відповідним рішенням органу місцевого самоврядування та безпідставний незаконний демонтаж торгівельних місць та споруд, що на праві приватної власності належать підприємцям є прямим порушенням вимог Конституції України, ГК України та ЦК України інших законів, а також прийнятих попередніх рішень Луцької міської ради, оскільки такий спосіб припинення зобов`язань та демонтажу не передбачено чинним законодавством України та відповідне рішення міської ради прийняте поза межами її компетенції та повноважень, що є прямим втручанням в господарську діяльність незалежних суб`єктів господарювання і обмеженням гарантованих Конституцією та Законами України їх прав.

З огляду на зазначене, подальше виконання вищезазначеного рішення Луцької міської ради призведе до непоправних наслідків, втручання у господарську діяльність понад 300 підприємців, знищення їхнього майна, втрати робочих місць підприємцями, позбавлення їх гарантованих конституцією прав, що неможливо буде компенсувати та усунути.

На підставі наведеного заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 «Про припинення права постійного користування комунальному підприємству «Луцькі ринки» земельною ділянкою» та заборонити Комунальному підприємству «Луцькі ринки», Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо виконання пункту 4 (п. п. 4.1 та п.п. 4.2) та пункту 5 рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020, зокрема, проводити демонтаж розміщених на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій (торгових місць суб`єктів господарювання), до вступу в законну силу рішення суду по даній справі.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд клопотання про вжиття заходів забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною четвертою статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Як передбачено частиною першою, другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За приписами частин четвертої - шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, саме по собі оскарження в судовому порядку рішення суб`єкта владних повноважень не може мати наслідком забезпечення позову шляхом зупинення його дії. Позивач повинен вказати наявність підстав для забезпечення позову, що визначені пунктами 1, 2 частини другої статті 150 КАС України, на надати докази на підтвердження таких підстав.

Вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення по суті позовних вимог. При цьому, вирішуючи відповідну заяву про забезпечення позову суд має встановити, у чому саме полягає реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача та чим саме може бути завдано шкоди правам та інтересам позивача без вжиття таких заходів.

Як слідує із заяви про забезпечення позову, заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 «Про припинення права постійного користування комунальному підприємству «Луцькі ринки» земельною ділянкою» та заборонити Комунальному підприємству «Луцькі ринки», Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо виконання пункту 4 (п. п. 4.1 та п. п. 4.2) та пункту 5 рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020, зокрема, проводити демонтаж розміщених на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій (торгових місць суб`єктів господарювання), до вступу в законну силу рішення суду по даній справі.

Проте, на думку суду , передбачені пунктом першим частини другої статті 150 КАС України підстави для забезпечення позову заявником належними та допустимими доказами не підтверджені.

Крім того, щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Наведені у клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову обставини не дозволяють стверджувати про наявність підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 151 КАС України, оскільки правомірність оскаржуваного рішення входить до кола обставин, які необхідно встановити під час розгляду судом справи по суті.

Згідно з абзацом 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВАС України №2 від 06.03.2008, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак, посилання позивача на протиправність рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 «Про припинення права постійного користування комунальному підприємству «Луцькі ринки» земельною ділянкою» та заборону Комунальному підприємству «Луцькі ринки», Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо виконання пункту 4 (п. п. 4.1 та п. п. 4.2) та пункту 5 рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020, зокрема, проводити демонтаж розміщених на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій (торгових місць суб`єктів господарювання), до вступу в законну силу рішення суду по даній справі суд вважає безпідставними, оскільки правову оцінку вказаному рішенню судом буде надано за результатами розгляду справи.

Разом з тим, висновки суду про протиправність рішення відповідача до розгляду справи по суті з огляду на предмет позову, означатимуть надання оцінки оскаржуваному рішенню та діям без урахування усіх доводів та доказів учасників справи у сукупності, оскільки, в разі подання позову до суду з урахуванням предмету спору, перевірка протиправності рішення та дій можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Тобто, встановлення ознак протиправності рішення та дій суб`єкта владних повноважень є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Враховуючи наведене, суд не вбачає достатніх підстав для забезпечення позову, викладених у статті 150 КАС України, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Громадської організації «Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу «Бізнес-Волинь» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Лозовський