Справа № 640/1222/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2019 року №640/1222/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , (далі - позивач), до Головного управління ДФС у Київській області, (також далі - відповідач), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 08 січня 2019 року №, (далі - оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/1222/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на тому, що зазначена в акті про результати фактичної перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення № 175 від 11.12.2018 року алкогольна продукція була відкрита, тому марка акцизного податку була знята в момент її відкриття. Відтак, прийняте відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій від 08.01.2018 року № є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

У своїх запереченнях проти позову представник відповідача стверджував, що ГУ ДФС у Київській області була проведена фактична перевірка з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової чи роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами позивача, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 12.12.2018 року №636/10-36-40/, у якому зафіксовано факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольного напою, без марки акцизного податку встановленого зразка, чим порушено норми чинного законодавства, в силу чого оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, на підставі наказу від 30.11.2018 №2632 та направлень від 11.12.2018 року № 1333, № 1334, 12.12.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області була проведена фактична перевірка з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції у приміщенні кафе-бару ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами вказаної перевірки виявлено факт зберігання алкогольного напою без наявності марки акцизного податку встановленого зразка, відповідно, встановлено порушення вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та складено акт фактичної перевірки від 12.12.2018 року №636/10-36-40/, (далі - Акт перевірки).

Зокрема, відповідно до Акту перевірки, відповідачем виявлено пляшку коньяку «KOBLEVO RESERVE» міцністю 40%, ємністю 0,5 л, вартістю 180,00 грн. без марки акцизного податку встановленого зразка

На підставі вказаного акту перевірки позивача ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.01.2019 року №, згідно якого застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55 Конституції України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), Положенням про виготовлення, зберігання та продажу марок акцизного податку на маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, у редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу зазначених вище приписів позивач звернувся з позовом до суду для оскарження рішення органів державної влади, а саме: Головного управління ДФС у Київській області.

Згідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.2 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених зазначеним пунктом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 30.11.2018 №2632 та направлень від 11.12.2018 року № 1333, № 1334, 12.12.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області була проведена фактична перевірка з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової чи роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у кафе-барі ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 4 статті 11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 статті 11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» закріплено, що маркування алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються в Україні, здійснюється таким чином: на лицьовій стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого посуду) алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються через торговельну мережу, в доступній для споживача формі згідно з чинним законодавством про мови вказуються: загальна та власна назви виробу; найменування виробника; знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання; вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру (якщо це регламентується нормативними документами); позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України).

Штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду). На видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання та номер ліцензії на виробництво.

За результатами фактичної перевірки позивача, виявлено факт зберігання пляшки коньяку «KOBLEVO RESERVE» міцністю 40%, ємністю 0,5 л, вартістю 180,00 грн. без наявності марки акцизного податку встановленого зразка, що зафіксовано в акті фактичної перевірки від 12.12.2018 року №636/10-36-40/.

Згідно з пунктом 20 Положення про виготовлення, зберігання та продаж марок акцизного податку на маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Водночас, позивач в своєму позові зазначає, що марка акцизного податку з обстеженої відповідачем пляшки була знята з неї при її відкритті, таким чином відповідачем було проведено обстеження відкритої пляшки коньяку, що підтверджується фотознімками, які зроблені відповідачем під час перевірки.

Частиною 6 статті 153 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується не на відкорковані напої, а на продаж повної (всієї) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм, що стосується відкритої пляшки коньяку, то чинним законодавством не вимагається наявності марки акцизного збору на такій пляшці або іншій тарі оскільки відкриття такої пляшки чи іншої тари фактично виключає можливість збереження на ній марки акцизного збору встановленого зразка.

Відповідно до частини 2 статті 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000,00 гривень.

Відтак, на підставі акту фактичної перевірки від 12.12.2018 №636/10-36-40/ позивача, ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 08.01.2019 року №, яким застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Суд звертає увагу, що в акті фактичної перевірки від 12.12.2018 №636/10-36-40/ не зазначено місця зберігання пляшки без марки акцизного податку, не вказано чи призначалась вона для продажу чи знаходились в реалізації на розлив.

Разом з тим, жодних інших доказів, які б підтверджували факт зберігання та продажу позивачем немаркованих в розумінні пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання та продажу марок акцизного податку на маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 алкогольних напоїв, відповідачем суду не надано.

Також суд приймає до уваги доводи позивача про те, що коньяк «KOBLEVO RESERVE» міцністю 40%, ємністю 0,5 л, вартістю 180,00 грн. було придбано ним для реалізації на розлив у ТОВ "Метро Кеш енд Керрі", що підтверджується угодою між позивачем та вказаним товариством від 17.07.2018 р. щодо реалізації підакцизних товарів та відповідним фіскальним чеком, які додано до матеріалів справи.

Висновки відповідача про порушення позивачем вимог чинного законодавств, а саме: статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» спростовуються і Постановою Ржищівського міського суду Київської області від 14.01.2019 р. у справі № 374/418/18, (згідно з відомостями ЄДРСР набрала законної сили 05.02.2019 р.), якою встановлено відсутність у діях позивача події і складу правопорушення, зокрема, встановлено, що станом на час проведення посадовими особами відповідача вище вказаної фактичної перевірки позивачем не допущено порушення вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»

Внаслідок викладеного, суд дійшов до висновку, що посадові особи Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області необґрунтовано дійшли висновку про порушення позивачем вимог чинного законодавств, а саме: статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому у Головного управління ДФС у Київській області були відсутні належні правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08.01.2018 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 гривень, у зв`язку з чим, останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 768,40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) від 08 січня 2019 року №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко