Справа № 160/10618/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про скасування припису, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, в якому позивач з урахуванням заяви про змыну предмету позову выд 27.01.2020 року, просить: скасувати пункти 1, 2, 3, 6, 7, 9, 10, 16, 18, 19, 25 припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (вих. № 4-1921-2-3 від 27.02.2019 р.).
Позивач по пунктам 1-3 припису позивач вказує, що підприємство у 2014 році проведено у встановленому порядку інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речових в атмосферне повітря за місцем їх фактичного розташування; оригінали звітів по інвентаризації викидів забруднюючих речових були надані представникам відповідача; Мінекології та природних ресурсів видано позивачу дозволи на викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Позивач наголошує на тому, що використання джерел викидів при здійсненні господарської діяльності було розпочато лише після отримання відповідних дозволів; використання іншого виробничого обладнання, яке на момент отримання дозволів позивачем, не було введено в експлуатацію, в результаті чого є реальна можливість здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, позивачем не здійснювалась. По пунктам 6,7,10 припису позивач вказує на те, що має розроблені у встановленому порядку питомі балансові норми водоспоживання та водовідведення на одиницю продукції, а також усі інші документи, ведення яких визначено вимогами чинного законодавства України щодо ведення обліку, якості та кількості стічних вод, що скидаються. По пункту 9 припису позивач запровадив заходи з охорони вод, а саме: уклав договір на послуги водопостачання та водовідведення в т.ч. і ливневих, снігових вод, розробив та затвердив заходи щодо підвищення якості та зменшення кількості стічних вод. Позивач має договори щодо утилізації усіх відходів, а тому пункт 10 припису є протиправним. Позивач вказує, що випуск продукції на підприємстві розпочато 20.03.2015 року згідно наказу директора, а тому джерела викидів не працювали до вказаної дати, а тому пункт 18 припису є протиправним. Позивач здійснюється у встановленому порядку виробничий контроль за викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів підприємства, а тому пункт 19 припису є протиправним. Індукційна піч на підприємстві з 01.01.2018 року по теперішній час досі не працює, оскільки тривають пусконалагоджувальні роботи, а тому пункт 25 припису є незаконним
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 18.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30-ть днів.
Ухвалою суду 13.01.2020 року поновлено позивачу строк звернення з позовом до суду та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Від Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує та зазначає, що під час проведення перевірки встановлено, що надані документи не відповідали вимогам, встановленими чинним законодавством, в зв`язку із чим було видано оскаржуваний припис з метою усунення порушень, пункти якого оскаржує позивач у даній справі. Позивач до 30.09.2014 року (проммайданчик № 1) та до 18.01.2015 року (проммайданчик № 2) здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу; в матеріалах інвентаризаційних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, на підставі яких отримані дозволи на викиди, не обліковуються наступні джерела утворення викидів підприємства: зварювальний апарат 2 одиниці, формувальна машина 1 одинця, індукційна піч з системою видалення та фільтрації відхідних газів типу DF04-56 1 одиниця; дозвіл на вказані вище об`єкти позивачем не отримувався. На території підприємства встановлено наявність заглиблених ємностей (накопичувачі стічних вод); результати контролю за станом заглиблених ємностей та їх влив на підземні водоносні горизонти та грунти позивачем не надано, локальні мережі свердловин для контролю за якісним станом підземних горизонтів відсутні; територія підприємства частково обладнана твердим суцільним покриттям, перехват зливових вод влаштовано не у повному обсязі, заходи із запобігання забруднення водних об`єктів стічними (зливовими, сніговими) водами, що відводяться з території підприємства позивача, не запроваджені, звивові стоки з більшої частини території підприємства позивача і крівель виробничих корпусів відводяться по рельєфу місцевості; моніторинг стану підземних вод не ведеться. Відповідно до даних попередніх перевірок розрахунок питомих балансових норм водопостачання та водовідведення підприємства позивача передбачена норма водопостачання в об`ємі 29 172,53 куб м. Обсяг водопостачання згідно договору на водопостачання та водовідведення складає 4113,1 куб. м. (промділянка № 1) та 2381,3 куб.м. (промділянка № 2), що у 4 рази менше встановленого об`єму водоспоживання за рік; згідно даних звіту про водокористування 2 ТП-водгосп фактичний обсяг водоспоживання становить 3000 куб.м. у рік; таким чином, норми водоспоживання та водовідведення підприємства позивача за обсягами водоспоживання та переліком обладнання не відповідає фактичному стану підприємства. Позивач не надано документу на пролонгацію договору щодо надання послуг з збирання, зберігання, перевезення відходів.
Ухвалою суду від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та відповідач подали заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та Відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій Товариство з обмеженою відповідальністю М-ЛИТ зареєстровано Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 25.04.2014 року. Основний вид економічної діяльності: 28.14 Виробництво інших кранів і клапанів.
На підставі вищезазначеного Акту, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено припис (вих. № 4-1921-2-3 від 27.02.2019 р.).
Як видно з уточненої позовної заяви позивач не погоджується лише з певними пунктами припису відповідача: пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 9, 10, 16, 18, 19, 25 припису. В іншій частині припис не оскаржується позивачем.
Оскаржуваний припис відповідача містить наступні пункти, які оскаржуються позивачем:
пункт 1 розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та обсягів викидів;
пункт 2 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел викидів;
пункт 3 не допускати здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин, обсяги викидів від яких не обліковано в діючому дозволі;
пункт 6 забезпечити збирання, очищення та відведення стічних вод підприємства в повному обсязі у відповідності до вимог законодавства;
пункт 7 запровадити контроль за якістю та кількістю стічних вод підприємства;
пункт 9 запровадити достатні заходи з охорони вод;
пункт 10 - розробити питомі балансові норми водоспоживання та водовідведення на одиницю продукції відповідно до фактичного стану підприємства;
пункт 19 забезпечити проведення виробничого контролю за викидами забруднюючих речових в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів підприємства в повному обсязі;
пункт 25 надати довідку щодо кількості годин роботи джерела викиду в наднормативному режимі від ДВ б/№ 1 (індукційна піч з системою видалення та фільтрації відхідних газів типу DF04-56) за період з 29.03.2018 року по 27.02.2019 року
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходив за наступного.
Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю)
Абзацом 2 та 3 статті 1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлено, що державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Статтею 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності передбачені підстави для здійснення позапланових заходів.
Однією з підстав для проведення позапланового заходу є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Окрім того, згідно частин 7 та 8 статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
Припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Відповідно до частини 9 статті 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.
Оскільки вказаною нормою передбачена відповідальність за невиконання припису контролюючого органу, то суд зазначає, що припис, який надається підприємству до виконання, має містити чітку вказівку на дії, які суб`єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень.
Тобто, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми законодавства, яких підприємство повинно дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.
Щодо пунктів 1, 2 та 3 припису, то суд зазначає наступне.
Також судом встановлено, що виробництво позивача розпочато 20.03.2015 року згідно наказу директора, копія якого міститься у матеріалах справи.
При цьому, в Акті перевірки відповідачем зазначено про те, що ТОВ М-ЛИТ з 30.09.2014 р. та до 18.01.2015 р. включно за місцем фактичного розташування проммайданчиків здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.
Такий висновок суб`єкта владних повноважень в Акті перевірки за № 148/10-7/18 не підтверджений належними та допустимими доказами, які б підтверджували вказані обставини.
Крім того, до матеріалів справи позивачем також надано звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, а також наказ від 20 березня 2015 року № 2 Щодо початку проведення робіт з випуску готової продукції на підприємстві, в якому зазначено, що з 01 квітня 2015 року розпочинається проведення робіт на підприємстві щодо випуску чавунної трубопровідної арматури комунального та промислового призначення.
Враховуючи викладене, суд не приймає доводи відповідача до уваги, так як, Відповідач не надає до матеріалів справи жодного доказу, який би свідчив, що дійсно під час проведення перевірки у позивача використовувалось вище зазначене виробниче обладнання при здійсненні господарської діяльності, в зв`язку із чим вимога позивача про скасування п. 5 припису підлягає задоволенню.
У відповідності до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можна здійснювати лише після отримання дозволу виданого суб`єкту господарювання.
Отже, для того щоб стаціонарне джерело здійснювало викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря воно повинно працювати (експлуатуватися).
У позивача не обліковуються наступні джерела утворення викидів підприємства: зварювальний апарат 2 одиниці, формувальна машина 1 одинця, індукційна піч з системою видалення та фільтрації відхідних газів типу DF04-56 1 одиниця.
Однак вказані вище джерела викидів не експлуатуються позивачем, що підтверджується довідкою позивача від 24.01.2020 року № 21, та копією наказу директора позивача від 28.12.2016 року № 193, які міститься у матеріалах справи.
На підставі викладеного суд вважає пункти 1, 2 та 3 припису протиправними та таким, що підлягають скасуванню.
Щодо пунктів 6, 7, 9, 10 припису, то суд зазначає наступне.
Складений відповідачем Акт перевірки не містить інформацію про те, станом саме на яку дату ТОВ М-ЛИТ повинно розробити питомі балансові норми водоспоживання та водовідведення на одиницю продукції відповідно до фактичного стану підприємства.
Враховуючи викладене, суд не приймає доводи відповідача до уваги, так як вказаний пункт містить загальні вказівки щодо дотримання законодавства та носить декларативний характер.
Як зазначає позивач, під час проведення перевірки надавалися для огляду та ознайомлення оригінали документів, відповідно до яких позивачем було розроблено у встановленому порядку питомі балансові норми водоспоживання та водовідведення на одиницю продукції відповідно до фактичного стану підприємства. Зазначені документи містяться в матеріалах справи.
До матеріалів справи надано розрахунок балансових норм водоспоживання та водовідведення, погодженого з заступником начальника Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів від 19.11.2015 року.
Крім того, позивач наголошує на тому, що при здійсненні господарської діяльності забезпечує збирання, очищення та відведення стічних вод в повному обсязі у відповідності до вимог чинного законодавства України що підтверджується укладеним позивачем з Комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаціяного господарства» договором, рахунками до нього.
Також позивач погодив у Регіональному офісі водних ресурсів у Дніпропетровській області розрахункову потребу у воді на 2019 та 2020 роки та подав до звіт про використання води за 2019 рік та 2018 рік, провів лабораторний котроль стічних вод.
Згідно позиції позивача, при здійсненні господарської діяльності систематично здійснюється у встановленому порядку контроль за якістю та кількістю стічних вод підприємства відповідно до вимог чинного законодавства України та здійснюється ведення належним чином усіх необхідних документів, складання та зберігання яких визначено на законодавчому рівні.
До матеріалів справи позивачем надано наказ №134/1 від 11.08.2017 року Про призначення відповідальних осіб за організацію роботи з охорони навколишнього середовища, зі змісту якого вбачається покладання обов`язків на відповідальних осіб щодо контролю за якістю та кількістю стічних вод підприємства.
Також позивачем розроблено заходи щодо підвищення якості та зменшення кількості стічних вод на 2019 рік та на 2020 рік, заходи щодо економного використання водних ресурсів на 2019 рік та на 2020 рік.
Крім того суд зазначає, що припис суб`єкта владних повноважень повинен в першу чергу чітко визначати для суб`єктів господарювання перелік конкретних заходів, які необхідно провести для усунення виявлених порушень за наслідками перевірки, а не визначати проведення заходів загального характеру, зміст яких є декларативним, а також способи, яким чином такі заходи необхідно провести, в зв`язку із чим , вимогу позивача дана позовна вимог позивача підлягає задоволенню.
Щодо пункту 16 припису, то суд зазначає наступне.
Складений відповідачем Акт перевірки підтверджує факт надання ТОВ М-ЛИТ для ознайомлення з оригіналами укладених позивачем договорів щодо утилізації відходів, які утворюються в процесі здійснення господарської діяльності. При цьому позивач надав суду вказані договори, копії яких містяться у матеріалах справи.
В зв`язку з чим, висновок відповідача щодо не надання позивачем укладених з іншими суб`єктами господарювання договорів щодо утилізації відходів, які утворюються в процесі здійснення господарської діяльності не підтверджений належними та допустимими доказами, які б підтверджували вказані обставини.
Крім того, в матеріалах справи містяться договори щодо утилізації відходів, які утворюються в процесі здійснення господарської діяльності,
Вказані вище договори є чинними та пролонгованими.
У зв`язку із чим суд приходить до висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню.
Щодо пункту 18 припису, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідно до Наказу позивача, копія якого міститься в матеріалах справи, по підприємству за № 2 від 20.03.2015р. Про початок виробництва готової продукції виробництво та випуск готової продукції було розпочато з 20 березня 2015 року, завірена належним чином копія якого була надана працівниками позивача спеціалістам Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, копія також надана до суду та міститься в матеріалах справи.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає безпідставною вимогу відповідача щодо надання позивачем довідки щодо кількості годин роботи джерел викидів в наднормативному режимі з підтверджуючими документами (по кожному джерелу викиду окремо) за період з 25.04.2014р. по 18.01.2015р., оскільки у вказаний період часу підприємство позивача не працювало. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що підприємство позивача у період з 25.04.2014р. по 18.01.2015р. працювало.
Щодо пункту 19 припису, то суд зазначає наступне.
Позивач розроблено та прийнято наказ № 132/1 від 11.08.2017 року «Про призначення відповідальних осіб за технічний стан та безпечну експлуатацію газопилоуловлюючих установок».
Позивач розроблено та прийнято наказ № 133/1 від 11.08.2017 року «Про призначення відповідальних сіою за технічний стан вентиляційного обладнання».
Позивачем також розроблено заходи щодо зменшення викидів шкідливих речових в атомосерне повітря на 2019 рік та заходи щодо зменшення шкідливих речових в атмосферне повітря на 2020 рік.
Таким чином, даний пункт припису є протиправним.
Щодо пункту 25 припису, то суд зазначає наступне.
Індукційна піч на підприємстві з 01.01.2018 року по теперішній час досі не працює, оскільки тривають пусконалагоджувальні роботи, що підтвердужєстья довідкою позивача за підписом директора, яка міститься у матеріалах справи.
У відповідності до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можна здійснювати лише після отримання дозволу виданого суб`єкту господарювання.
Отже, для того щоб стаціонарне джерело здійснювало викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря воно повинно працювати (експлуатуватися).
За вказаних обставин даний пункт припису є протиправним.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.
В Рішенні від 10.02.2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27.09.2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи, що Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, а предметом позовної заяви є протиправність рішення державного контролюючого органу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення покладається на Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини справи та заслухавши пояснення сторін суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 6, 7, 9, 10, 16, 18, 19, 25 припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (вих. № 4-1921-2-3 від 27.02.2019 р.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 10.02.2020 року

Помічник судді Лісна А.М.