Справа № 420/4129/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду
11 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4129/19
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року.
Як слідує зі змісту положень ч.3 ст.34 КАС України, суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку, яка приєднується до матеріалів справи і є відкритою для ознайомлення.
Хоча і окрема думка, в свою чергу, немає жодного правового значення для результатів розгляду справи, але, відповідно до вимог процесуального закону, виключно саме таким чином суддя у процесуальний спосіб може висловити свою незгоду з прийнятим по справі рішенням суду в цілому та зняти з себе професійну відповідальність за його зміст та подальшу реалізацію.
Таким чином, користуючись наданим КАС України правом на висловлення окремої думки, вважаю за необхідне виразити свою «незгоду» із прийнятою колегією суддів постановою.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд:
- визнати дії відповідача щодо пред`явлення претензії від 31.07.2018 № 100044 протиправними,
- стягнути з державного бюджету певну суму, сплачену добровільно за вищенаведеною претензією.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.
При цьому обов`язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними правових наслідків у формі прав чи обов`язків.
Підпунктом 8 пункту 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275) передбачено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.
Таким чином, претензії Державної екологічної інспекції України не є рішеннями, а їх пред`явлення діями саме суб`єкта владних повноважень, так як у їх отримувачів не виникає обов`язку щодо їх сплати і списання коштів за ними не проводиться в беззаперечному порядку виконавчою службою чи судом.
Отже, за нормами КАС України визнати спірні дії відповідача протиправними не вбачається можливим.
Позивач просить стягнути кошти з Держбюджету. Державна казначейська служба проходить у даній справі третьою особою, а відповідач не відповідає за Держбюджет.
Суд апеляційної інстанції не має передбачених процесуальним Законом прав на залучення другого відповідача чи співвідповідача.
Отже, стягнення з Держбюджету будь-яких коштів за позовами до інших суб`єктів владних повноважень ніж Державна казначейська служба не вбачається можливим.
Позивач зазначає, що сплатив суму за претензією відповідача у зв`язку з забороною на вихід з порту (оформлена чинним рішенням відповідача від 31.07.2018 року), з метою мінімізації збитків (а.с. 102).
Вважаю даний довід позивача необґрунтованим у зв`язку з наступним.
Так, позивач не був позбавлений права оскаржити наведене рішення в Законом встановленому порядку, чого не зробив.
Більш того, в межах судової процедури (КАС України) встановлено такий інститут як зупинення рішення суб`єкта владних повноважень до вирішення справи по суті.
Крім того, нормами чинного законодавства не встановлено будь-якої заборони на стягнення з суб`єктів владних повноважень збитків заподіяних їх неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.
За поверненням передбаченим вищенаведеним порядком позивач не звертався, що є перешкодою в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Держбюджету грошових коштів.
Окрім того, перевірка правомірності нарахування збитків спірною вимогою входить до виключної компетенції господарських судів. Тобто, задовольняючи позовні вимоги, суд адміністративної юрисдикції фактично розгляне господарську справу.
Разом з тим, необхідно звернути увагу на те, що згідно ст. 20-2 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Отже, факт забруднення встановлено заборами проб та лабораторних досліджень, здійснених екологічною інспекцією в межах її повноважень.
Крім того, факт наявності забрудненої води навколо судна сторонами не заперечувалось.
Враховуючи наведене, вважаю, що суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову з помилкових підстав.
Суддя Д.В. Запорожан