Справа № 520/5853/19
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 січня 2020 р. № 520/5853/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - не прибув,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ДФС України та скасувати податкову консультацію ДФС України від 20.05.2019 року №2252/6/99-99-13-02-03-15/ІПК.

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Харківській області та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 січня 2019 року №Ф - 2724 -51.

- стягнути з відповідачів солідарно на мою користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року провадження у справі зупинене до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 520/3939/19.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року поновлено провадження у справі у зв`язку з набранням чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 520/3939/19.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач направивши позивачу індивідуальну консультацію та вимогу про сплату недоїмки зазначив, що позивач зобов`язаний сплачувати ЄСВ за двома підставами, що в розумінні чинного законодавства є подвійним оподаткуванням та подвійним обліком ідентичної господарської діяльності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представника до суду не направив. Причини неявки до суду не повідомив.

До суду відповідачем було направлено відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позову заперечував, посилаючись на правомірність винесений рішень та вчинених дій.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером МВД з 1997 року, має стаж 26 років. В січні місяці 1998 року позивач отримав свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю і з тих пір працює адвокатом в юридичній консультації Борівського району Харківської області.

7 вересня 2004 року позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець, отримав свідоцтво серії НОМЕР_1 . До 2012 року працював на загальній системі оподаткування, 1 січня 2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування, отримавши свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_3 зі ставкою єдиного податку ІІ гр., вид діяльності 69.10 - діяльність у сфері права.

Позивач щороку подає декларацію платника єдиного податку, щомісячно сплачував єдиний податок по II гр. В декларації підтверджує що займається діяльністю у сфері права (69.10). Ніякою іншою господарською діяльністю не займається, ніяких інших декларацій, звітів не здає.

29 листопада 2018 року по пошті позивач отримав вимогу №Ф-2724-51 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 8190 грн. 00 коп. станом на 31 жовтня 2018 року.

Не погодившись з такою вимогою позивач подав скаргу - до ГУ ДФС у Харківській області 07 грудня 2018 року, в якій просив скасувати її.

14 січня 2019 року він отримав по пошті повторну вимогу - про сплату боргу в сумі 10187 грн. 54 коп.

В тексті значиться, що за позивачем станом на 31 грудня 2018 року обліковується заборгованість в сумі 10187 грн. 54 коп.

Як вбачається з вимоги, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів акта документальної перевірки ГУ ДФС вимагає сплатити недоїмку, штрафи, пеню в сумі 10187 грн. 54 коп.

Позивач звернувся до контролюючого органу з метою отримати роз`яснення щодо підстав направлення вимоги та нарахування заборгованості.

16.01.2019 року позивачу відповідачем, ГУ ДФС у Харківській області було направлено лист-відповідь на скаргу, в якій відповідач, ГУ ДФС у Харківській області зазначив: "Правові й організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови і порядок нарахування та сплати і повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 4 цього Закону фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п. 5 частини першої ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно інформаційної системи «Податковий блок» ФО-П ОСОБА_1 перебуває на обліку Борівської ДПІ Ізюмського управління ГУ ДФС у Харківській області (код інспекції 2014, район 2005) з 07.09.2004, застосовує спрощену систему оподаткування (платник 2 групи) з 01.01.2012. Одночасно з цим згідно реєстраційних даних він є особою, яка займається незалежною професійною діяльністю-адвокат, дата встановлення ознаки в 1С «Податковий блок» - 25.09.2017."

Не погодившись з інформаційним листом Головного управління ДФС у Харківській області. 10 квітня 2019 року я звернувся в Державну фіскальну службу України за наданням індивідуальної податкової консультації. Просив роз`яснити на яких підставах позивач, пенсіонер, на даний час адвокат, який є фізичною особою - підприємцем, є платником єдиного податку (свідоцтво серії НОМЕР_3) зі ставкою єдиного податку ІІ гр., вид діяльності 69.10 - діяльність у сфері права, зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ). відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

22.05.2019 року відповідачем, ДФС України, було надано позивачу індивідуальну податкову консультацію, в якій відповідач зазначив, що фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність та одночасно провадить незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів / витрат, отриманих / понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності, та здійснює окремо розрахунки з бюджетом.

Відповідач також зазначив, що позивач зобов`язаний стати на облік в контролюючих органах як самозайнята особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, як платник податків і як платник єдиного внеску, якщо позивачу було видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Позивач не погодившись з вказаною консультацією та вимогою звернувся до суду.

Суд зазначає, що 02.09.2019 року Верховним Судом було ухвалено рішення у зразковій справі, яке залишено в силі Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року.

Перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону № 2464-VI.

При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5-1 (члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах) частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, частиною 1 статті 13 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачами, позивач є фізичною особою-підприємцем. І той же час позивач здійснює адвокатську діяльність.

Серед іншого, відповідач у податковій консультації також зазначає про процедуру взяття на облік платників податків (Порядок № 1588), яка передбачає, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець і при цьому провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується в контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Відповідач вважає, що позивач як фізична особа-підприємець і особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, та отримує доходи від цієї діяльності, зобов`язаний формувати та подавати до органів доходів і зборів окремі звіти відповідно до пункту 16 розділу IV Порядку № 435.

Спірні правовідносини врегульовані Основами законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженими Законом України від 14 січня 1998 року №16/98-ВР, Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року №1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за №1553/26330 (далі - Порядок № 1162), Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зареєстрованим постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною першою статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є:

фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини третьої статті 117 Конституції України та джерелом права, яке застосовується судом, відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

Суд встановив, що позивач після отримання свідоцтва від 26 січня 1998 року №784, яким йому присвоєно право на зайняття адвокатською діяльністю заяву за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу не подавав. Натомість відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував заборгованість зі сплати ЄСВ, що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

Позивач, який є пенсіонером, як фізична особа-підприємець звільнений як пенсіонер від сплати ЄСВ. Вказана обставина не може бути обґрунтуванням протиправного самостійного, без наявних на то підстав, як то заява позивача, встановлення відповідачем ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування ЄСВ за п. 5 ч. 1 ст. 4 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Звільнення від сплати за себе ЄСВ позивача як пенсіонера безпосередньо пов`язане з особою позивача у зв`язку з наявністю у нього статусу пенсіонера.

Позивач, як фізична особа-підприємець не є категорією платників податків на яких взагалі не покладено обов`язок сплачувати ЄСВ. Проте, внаслідок наявності у позивача статусу пенсіонера, позивач від зазначеного обов`язку звільнений на підставі закону.

З урахуванням того, що позивачем заява про взяття на облік як самозайнятої особи не подавалася, що підтверджується відповіддю ГУ ДФС у Харківській області та індивідуальною податковою консультацією, суд вважає вимогу винесену за результатами самостійного встановлення контролюючи органом ознаки незалежної професійної діяльності протиправно.

Стосовно податкової консультації, суд зазначає, що зазначеною консультацією визнано обов`язок позивача щодо сплати ЄСВ за здійснення незалежної професійної діяльності, що суперечить чинним нормам законодавства України, а відтак зазначена податкова консультація є протиправною та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання незаконними дій ДФС України, суд зазначає наступне.

Позивач в судовому засіданні не уточнив які саме дії ДФС України підлягають на його думку визнанню протиправними. Стосовно дій щодо надання консультації суд зазначає, що відповідно до п. 25.1 ст. 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Відтак, надання індивідуальних податкових консультацій входить в компетенцію ДФС України.

Відтак надаючи на запит позивача податкової консультації відповідач, ДФС України діяв в межах повноважень наданих законом.

В той же час, надання податкової консультації, що суперечить чинному законодавству є підставою скасування такої консультації.

Відтак, вимоги щодо визнання дій ДФС України протиправними, з урахуванням уточнення позивача щодо того, які саме дії мають бути визнані протиправними, задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати податкову консультацію ДФС України від 20.05.2019 року №2252/6/99-99-13-02-03-15/ІПК.

Скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 січня 2019 року №Ф - 2724 -51.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, площа Львівська, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень, 50копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2020 року.

Суддя Кухар М.Д.