Справа № 520/8892/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р.Справа № 520/8892/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 22.08.19 року по справі № 520/8892/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвестпроект"

до Головного управління ДПС в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 14.09.2018 р. №2 в частині 1 914 306,00грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року позовні вимоги задоволено.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В обґрунтування вимог зазначив, що проведеною податковою перевіркою не підтверджено реальності господарських зносин між платником та контрагентами-постачальниками

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Енергоінвестпроект" з питань контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, за результатами якої складено акт від 05.06.2018 р. №2268/2040-14-02-08/34633789.

У висновках вказаного акту відповідач посилається на порушення: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 939 215 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 1 кв. 2018 р. в суму 15511368,00 грн.

03.07.2018 р. із посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомлення - рішення №2 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 15511368 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 31.08.2018 р. №28328/6/99-99-11-01-01-25, скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "НВО ПРОМТЕХЕНЕРГО", в частині збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ "НАУКОВО - ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР "ЕНЕРГОТЕХІНВЕСТ" і у відповідній частині штрафні санкції, а іншій частині зазначені податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу - частково задоволено.

На підставі висновків Акту і за результатами оскарження до ДФС податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення від 14.09.2018р. №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1036956,25 грн., у т. ч.: за податковим зобов`язанням - 829565,00грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 207391,25грн. та №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із зароблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1663521,25грн., у т.ч.: за податковим зобов`язанням - 1330817,00грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 332704,25грн.

Фактичною підставою для видання оскарженого рішення послугувало судження контролюючого органу про відсутність факту реального здійснення господарських операцій відповідно із придбання товарно-матеріальних цінностей у контрагента ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР -БУД" за період січень - грудень 2015 року та січень 2016 року.

У межах справи №520/9085/18 постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 року були установлені обставини фактичних правовідносин між заявником та контрагентом - продавцем (ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР - БУД") по господарській операції з придбання товару у межах договору поставки від 01.09.2017 №01/09-17.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно п.138.2 ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України - не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між ТОВ "Енергоінвестпроект" (покупець) та ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР - БУД" (постачальник), укладено договір поставки від 01.09.2017 №01/09-17, згідно п.п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки покупцю кондиціонери марки "Sensei FTE-23ТW" та "Sensei FTE-32ТW" в погодженому сторонами асортименті і кількості, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.п. 2.1 вказаного договору поставки - поставка товару здійснюється партіями на підставі замовлень покупця, які подаються постачальнику в письмовій формі за допомогою факсу або електронною поштою. У замовленні покупець має вказати назву, кількість, дату поставки товару.

На підтвердження придбання вказаного товару у ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР - БУД позивачем до матеріалів справи надано: листи - замовлення ТМЦ, податкові та видаткові накладні, акти приймання - передачі майна на зберігання.

Оплата за вказані кондиціонери по контрагенту ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР - БУД" не здійснена, обліковується кредиторська заборгованість, оскільки на листи позивача на ім`я директора ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР - БУД", в яких позивач просив повідомити актуальні банківські реквізити підприємства для оплати за поставлений товар, він не отримав відповіді.

Окрім того, придбання, оприбуткування та подальша реалізація позивачем придбаної продукції підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахункам 281, 631 та 3612.

Придбані позивачем кондиціонери марки "Sensei FTE-23ТW" та "Sensei FTE-32ТW" були реалізовані контрагентам - покупцям - ТОВ "Трансбудмаркет", ТОВ "Варрон", ТОВ "Акантикус", ТОВ "Енергетичний консалтинг", що підтверджується наданими первинними документами, а саме, відповідними договорами поставки, видатковими накладними тощо.

Згідно бухгалтерської довідки ТОВ "Енергоінвестпроект" від 09.12.2018, у вересні 2017 року позивачем у компанії ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР - БУД" було придбані кондиціонери на загальну суму 7827600 грн., у т.ч. ПДВ 1304600 грн., які були реалізовані на загальну суму 7866738 грн., у т.ч. ПДВ 1311123 грн. і прибуток від операції складає 32615 грн.

Таким чином, ТОВ "Будівельна компанія "ІНТЕР -БУД" виконало свої зобов`язання за вказаним договором, а позивач прийняв кондиціонери за цим договором, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності позивача.

Згідно частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.

У ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб`єктом владних повноважень до суду також не подано.

Отже, подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів правомірно включено суму податку на додану вартість до податкового кредиту.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року по справі № 520/8892/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 11.02.2020 року