Справа № 280/613/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ЗАБЕЗПЕЧЕННІ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

07 лютого 2020 рокуСправа № 280/613/20 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206)

про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту в частині,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними і нечинними пункти 6.5., 6.5.1., 6.5.2. Положення про порядок оформлення документів на розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Запоріжжі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 30.01.2019 №30, а саме: «6.5. Підставами для відмови у продовженні строку дії паспорту ТС є: 6.5.1. Розміщення ТС за відсутності укладеного з районною адміністрацією договору на право користуванням місцем для розташування стаціонарних ТС, якщо обов`язковість його укладання визначена цим Порядком; 6.5.2. Внесення змін до Комплексної схеми розміщення ТС, якими не передбачено можливість розміщення ТС на цьому місці».

06.02.2020 Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 6.5., 6.5.1., 6.5.2. Положення про порядок оформлення документів на розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Запоріжжі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 30.01.2019 №30 до вирішення справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржуваними пунктами положення додатково визначено підстави для відмови у продовженні строку дії паспорту прив`язки, не передбачені Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (нормативно-правовим актом вищої юридичної сили). З огляду на вказане, у позивача відсутня можливість продовжити дію паспортів прив`язки тимчасових споруд, власником яких вона є, та дія яких закінчується 13.02.2020. За приписами пункту 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасових споруд така споруда підлягає демонтажу. Отже, існує очевидна небезпека та вірогідність проведення демонтажу тимчасових споруд. Крім того, посилається на постанову Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №357/13244/16-а, в якій зазначено, що відмова у продовженні строку дії раніше виданого паспорта прив`язки існуючої тимчасової споруди з мотивів невідповідності намірів місця її розташування комплексній схемі розміщення ТС не відповідає вимогам Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи (позовної заяви) та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд зазначає, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

За приписами ч. 5 ст. 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Водночас, суд не вважає наведені позивачем обставини щодо очевидності протиправності оскаржуваного рішення достатніми, безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може тільки під час розгляду справи по суті.

Також слід зазначити про те, що предмет позову - визнання протиправними і нечинними пунктів 6.5., 6.5.1., 6.5.2. Положення про порядок оформлення документів на розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Запоріжжі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 30.01.2019 №30, не співвідноситься із обґрунтуванням заяви про забезпечення позову, які зводяться до протиправної, на думку позивача, відмови у продовженні строку дії паспортів прив`язки та можливим демонтажем тимчасових споруд.

При цьому, доказів того, що, вказані споруди підлягають демонтажу, матеріали справи не містять.

Також, позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Стосовно посилань на постанову Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №357/13244/16-а слід зазначити, що предметом даної справи є, зокрема визнання протиправною бездіяльності щодо не підписання паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності та зобов`язання підписати паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, а не оскарження нормативно-правового акту, який регулює порядок оформлення документів на розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Крім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення буде фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення у даній справі.

Відтак, судом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не встановлено. За таких обставин суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко