Справа № 340/2214/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2214/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фермерського господарства «Віра»

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року (головуючий суддя Момонт Г.М., повний текст складено 27.09.2019)

у справі за позовом Фермерського господарства «Віра» до відповідача-1: Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області; відповідача-2: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фермерське господарство «Віра», звернувся 06.09.2019 року до суду з позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м. Кропивницький (а.с. 5-10), з у рахуванням ухвали про залишення позовної заяви без руху від 11.09.2019 року (а.с. 30) позивач зазначив відповідачем Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 34-39), просив:

- визнати протиправною та скасувати Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Богдана Валерійовича про арешт майна боржника - накладення арешту корпоративних прав на корпоративні права ОСОБА_1 у Фермерському господарстві «Віра»;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії, спрямовані на зняття арешту з рухомого майна, а саме невизначене майно, корпоративні права боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника-накладення арешту корпоративних прав №59408094 від 16 серпня 2019 року.

Позов обґрунтовано тим, що Законом України «Про фермерське господарство» не визначено порядку та механізму звернення стягнення на частку (частину частки) члена такого господарства, а застосування положень Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» в даному випадку є категорично неспроможним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Вказує, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не надав правової оцінки встановленим обставинам на відповідність вимогам чинного законодавства, залишивши поза увагою правове регулювання цих відносин, вийшовши при цьому за межі встановлених законодавством повноважень. Також зауважує, що з огляду на заявлену вимогу про визнання протиправною постанови існує потреба і у вирішенні похідної вимоги щодо зобов`язання відповідача вчинити дії щодо припинення обтяження шляхом вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про арешт, накладений постановою державного виконавця про арешт майна від 16.08.2019 р. №26907273.

В силу ухвали суду від 24.09.2019 року про залучення у справу другого відповідача (а.с. 145) у справу залучено другим відповідачем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 в задоволенні позову відмовлено (а.с. 173).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що арешт майна/коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно/кошти боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна, тому звернення стягнення на корпоративні права є одним із заходів примусового виконання рішення, які державний виконавець зобов`язаний вживати в сил ч. 1 с. 18 ЗУ №1404. В силу ч. 1 ст. 17 Господарського кодексу України, корпоративні права - ц права особи частка якої визначається в статутному капіталі/майні господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку/дивідендів даної організації та активів у разі її ліквідації. Аналіз зазначених норм дав суду першої інстанції підстави для висновку, що накладенням арешту на корпоративні права боржника державний виконавець обмежив корпоративні права боржника лише в частині їх майнового вираження, зокрема щодо їх відчуження, оскільки за своєю правовою природою корпоративні права є оборотоздатними та можуть переходити від однієї особи до іншої. Тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця №59408094 від 16 серпня 2019 року про арешт майна боржника - накладення арешту корпоративних прав, задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції не застосовано норми Закону України «Про фермерське господарство», не надано оцінку тому, що згідно норм вказаного закону не визначено порядку та механізму звернення стягнення на частку (частину частки) члена такого господарства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Від позивача надійшло клопотання про дослідження додаткових доказів, надано до суду листи щодо господарської діяльності позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабенко Марини Василівни від 25.06.2019 р. відкрито виконавче провадження №59408094 щодо виконання виконавчого листа №404/333/19, виданого 24.06.2019 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 563 076,84 грн., три відсотки річних - 43 781 грн. та 6 068,58 грн. судового збору, а всього 612 926,42 грн. (а.с.76).

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабенко Марини Василівни від 25.06.2019 р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.79).

Також Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабенко Марини Василівни від 26.06.2019 р. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 83).

Водночас, Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабенко Марини Василівни від 18.07.2019 р. оголошено в розшук майно боржника: ГАЗ 2752 304, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2134 см3, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 20.03.2007 р. (а.с.88)

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабенко Марини Василівни від 12.08.2019 р. відповідно до постанови заступника начальника з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 08.08.2019 р. передано матеріали виконавчого провадження №59408094 щодо виконання виконавчого листа №404/333/19, виданого 24.06.2019 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.91).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Богдана Валерійовича від 13.08.2019 р. прийнято виконавче провадження №59408094 з примусового виконання виконавчого листа №404/333/19, виданого 24.06.2019 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда (а.с. 93-94).

При виконанні виконавчого листа №404/333/19, виданого 24.06.2019 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда державним виконавцем Улюшевим Б.В. сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.97-111), в ІС ДП «НАІС» направлено запит до Державної прикордонної служби України про перетин боржником державного кордону України (а.с.112), запит до Міністерства внутрішніх справ України про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а.с.113), запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії (а.с.114), запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами (а.с.115), запит до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями (а.с.116), сформовано Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.117), а також запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.118-121).

Зі змісту Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.117), а також запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та керівником Фермерського господарства «Віра» (а.с.118-121).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Богдана Валерійовича від 16.08.2019 р. накладено арешт на корпоративні права, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 674 219,06 грн. та заборонено відчуження будь-якого майна (у тому числі корпоративних прав), яке належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.19-22, 124-127).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Спірні правовідносини стосуються правильності вчинення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшевим Б.В. щодо винесення постанови від 16.08.2019 р. про накладено арешту на корпоративні права, що належать боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

- верховенства права;

- обов`язковості виконання рішень;

- законності;

- диспозитивності;

- справедливості, неупередженості та об`єктивності;

- гласності та відкритості виконавчого провадження;

- розумності строків виконавчого провадження;

- співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

- забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне заначити, що частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч.1 ст.48 цього Закону)

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1, 2 ст.56 цього ж Закону).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення стягнення на корпоративні права є одним із заходів примусового виконання рішення, які державний виконавець зобов`язаний вживати в силу ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII.

Частиною 1 ст.167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При цьому в розумінні п.1 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що корпоративні права включають в себе як майнові права (право на отримання частки від прибутку тощо) та немайнові (управління господарською організацією тощо).

Таким чином, накладенням арешту на корпоративні права боржника державний виконавець обмежив корпоративні права особи саме в частині їх майнового вираження, зокрема, щодо їх відчуження, оскільки за своєю правовою природою корпоративні права є оборотоздатними та можуть переходити від однієї особи до іншої.

Матеріалами справ підтверджується, що з супровідним листом від 16.08.2019 р. №9151/021-27 копія постанови від 16.06.2019 р. направлена боржнику, стягувачу, Новомиргородській районній державній адміністрації Кіровоградської області та Фермерському господарству «Віра» (а.с.123).

16.08.2019 р. Улюшевим Б.В , зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна публічне обтяження - арешт рухомого майна, корпоративні права боржника ОСОБА_1 (а.с.128).

27.08.2019 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшевим Б.В. сформовано вимогу №9474 направлену ФГ «Віра» щодо здійснення належних відрахувань із доходів із доходів ОСОБА_1 (а.с.129-130).

Зазначені дії державного виконавця вчинені у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII.

Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним засновником Фермерського господарства «Віра» із розміром внеску до статутного фонду - 100грн., а також керівником цього господарства (а.с.11-17).

Таким чином, з огляду на наявність у боржника ОСОБА_1 корпоративних прав державним виконавцем правомірно застосовано такий захід процесуального впливу як арешт його корпоративних прав, який є співмірним до обсягу вимог за виконавчим документом.

При цьому, невизначеність в Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII порядку та механізму накладення арешту на корпоративні права фермерського господарства, а також неурегульованість процедури звернення стягнення на корпоративні права члена фермерського господарства Законом України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 р. №973-IV, не може бути перешкодою для застосування такого заходу процесуального примусу, оскільки зважаючи на правову сутність корпоративних прав (їх майновий аспект), підлягають застосуванню приписи ч.1 ст.48, ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1404.

Зважаючи на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Б.В. від 16.08.2019 р. про арешт майна боржника - накладення арешту корпоративних прав є обґрунтованою, винесеною на підставі чинного законодавства, а також з дотриманням інших засад визначених ч.2 ст.2 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що накладення арешту на корпоративні права члена ФГ «Віра» обмежує виключно права такого члена щодо розпорядження своїми корпоративними правами та не є втручанням у господарську діяльність ФГ «Віра».

Слід також взяти до уваги, що відповідно до п.1.5 Статуту Фермерського господарства «Віра» господарство не несе відповідальності за особистих зобов`язаннях його членів, а члени Господарства не несуть відповідальності за зобов`язаннями Господарства (а.с.160).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 16.08.2019 р. накладено арешт на корпоративні права, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 674 219,06 грн. та заборонено відчуження будь-якого майна (у тому числі корпоративних прав), яке належить боржнику ОСОБА_1 , тобто така постанова не покладає відповідальність на ФГ «Віра» за зобов`язання його члена та стосується виключно прав боржника ОСОБА_1 .

Отже, постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Б.В. від 16.08.2019 р. про арешт майна боржника - накладення арешту корпоративних прав - не порушує прав та інтересів ФГ «Віра», про що вірно вказав суд першої інстанції.

Щодо підсудності подібних справ адміністративним судам, колегія судів апеляційної інстанції покладається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 826/14603/17 (провадження № 11-514апп19 (К/9901/37902/18)), якою визначено, що справи про скасування постанови про арешт майна боржника підсудні адміністративним судам.

Зокрема, висновок про необхідність застосування до описаних спірних правовідносин правил адміністративного судочинства випливає із цільового і системного розуміння положень частин 1, 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII, згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частина 1 статті 287 КАС передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Віра» - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду ст. 272, 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23.01.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова