Справа № 200/89/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р. Справа№200/89/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) про: визнання протиправними дії відповідача щодо неврахування до страхового стажу періодів роботи з 12 квітня 1984 року по 13 червня 1984 року та з 18 червня 1984 року по 17 серпня 1984 року, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28 липня 1980 року; скасування рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 листопада 2019 року №97 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 08 листопада 2019 року №7402 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 розділу ХІV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до страхового стражу періодів роботи: 12 квітня 1984 року по 13 червня 1984 року та з 18 червня 1984 року по 17 серпня 1984 року відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28 липня 1980 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 листопада 2019 року він звернувся до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 16 листопада 2019 року №97 в призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністюнеобхідного страхового стажу роботи. До страхового стажу не враховані періоди роботи з 12.04.1984 по 13.06.1984 та з 18.06.1984 по 17.08.1984, оскільки у наданій трудовій книжці відсутні дати підстави на прийняття та звільнення.

Позивач не погоджується з прийнятим рішення та вважає, що дії відповідача не ґрунтуються на законі, оскільки трудовою книжкою у повній мірі підтверджено трудову діяльність.

Ухвалою від 08 січня 2020 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою від 20 січня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

11 лютого 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого, вінпроти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію відповідач вмотивовував тим,що згідно «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження), тоді як у трудовій книжці позивача відсутні дати підстави на прийняття та звільнення. За таких обставин прийнято рішення про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Позивач 08 листопада 2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням выдповыдача від 16 листопада 2019 року за №97 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажуроботи, передбаченого чинним пенсійним законодавством.

Згідно вказаного рішення: «До страхового стажу не враховані періоди роботи з 12.04.1984 р. по 13.06.1984 р. та з 18.06.1984 р. по 17.08.1984 р, оскільки у наданій трудовій книжці відсутні дати підстави на прийняття та звільнення. Довідки, підтверджуючи вказані періоди роботи, заявником не надавались».

Позивач вважаючи таку відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV,страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закон №1058-IVпередбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991р. (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На думку суду слід зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Як вбачається зі спірного рішення відповідача про відмову в призначені пенсії, періоди роботи з 12 квітня 1984 року по 13 червня 1984 року та з 18 червня 1984 року по 17 серпня 1984 року не враховано до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю дат наказів про прийняття та звільнення з роботи, що є порушенням норм Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58.

Згідно частини 4 статті 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка

Згідно записів трудової книжки позивача від 28.07.1980 серії НОМЕР_1 за спірний період часу містяться такі записи:

- №08 - 12.04.1984 - прийнятий на шахту Вуглегірська ДП «Орджонікідзевугілля» гірником повн. час. - наказ №194к;

- №09 - 13.06.1984 - звільнений зі спливом часу тимчасової роботи - наказ №327к;

- №10 - 18.06.1984 - прийнятий на шахту Вуглегірська ДП «Орджонікідзевугілля» гірником повн. час - наказ №334 к;

- №11 - 17.08.1984 - звільнений зі спливом часу тимчасової роботи - наказ №456к.

Суд зазначає, що станом на момент внесення вищевказаних записів до трудової книжки позивача, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, в установах та організація, затвердженої постановою Деркомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Так, відповідно до пункту 2.3 Інструкції №162, усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При цьому, у графі 4 трудової книжки позивача дійсно передбачено внесення відомостей про те, що на підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер).

Проте, під час прийому та звільнення позивача з роботи, за спірний період часу в графі 4 трудової книжки було зазначено лише назви документів - накази, та їх номери, авідомості про дату відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.5 Інструкції №162, у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переводі на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

При цьому суд зауважує, що відокремлений підрозділ Шахта "Вуглегірська" ДП "Орджонікідзевугілля", відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців знаходиться за адресою: Донецька область, Артемівський район, м. Вуглегірськ, вул. Тімірязєва, буд. 20В.

Так, пунктом 1 Постанови Верховної Ради України № 254-УІІІ від 17.03.2015р. визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

За положеннями, наведеними в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014р., тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з частиною 1 статті 18 вказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з Указом Президента України від 07.02.2019 №32/2019 «Про стан та перелік регіонів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» місто Вуглегірськ належить до міст тимчасово окупованих у Донецькій області.

Отже, на даний час, з об`єктивних обставин є неможливим внесення змін до записів про спірні періоди роботипозивача у зв`язку із знаходженням підприємства на якому він працював на тимчасово окупованій території Донецької області.

При цьому, окрему увагу слід звернути на те, що обов`язок щодо належного ведення трудових книжок покладався на адміністрацію установи, а позивач об`єктивно не мав змоги впливати на правильність внесення записів до його трудової книжки.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача, за період його роботи на шахті Вуглегірська хоча і містить недоліки в її оформленні, проте такі недоліки не є значними та не перешкоджають встановити періоди роботи позивача, які підлягають зарахуванню до трудового стажу.

В свою чергу, у разі виникнення у Пенсійного фонду будь-яких сумнівів у належності таких записів про період трудової діяльності, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не позбавлений права вжити заходів щодо отримання додаткових документів від архівних установ.

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», сама юридична особа - Державне підприємство «Орджонікідзевугілля» () перереєструвало своє місцезнаходження юридичної особи у м. Харкові Дзержинського району по вул. Космічна, 21, тому відповідач, в силу покладених на нього обов`язків не позбавлений можливості зробити відповідний запит з метою перевірки спірного періоду роботи позивача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, отже, є протиправним.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.6 КАС України).

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, що реалізуючи Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження. Разом з тим Суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки захист прав повинен бути не лише формальним, але й реальним.

Також надмірні формальності не можуть покладатися в основу рішень адміністративного органу, якими б заперечувалася сутність змісту конституційно гарантованого права. Адже форма, відповідно до вимог поваги до прав людини та принципу сприяння, не має підміняти зміст, зокрема, в ситуації, коли під час прийому документа його можна привести у відповідність до формальних вимог Закону.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено у зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 12.04.1984 по 13.06.1984 та з 18.06.1984 по 17.08.1984 та прийнято рішення про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах №97 від 16.11.2019 року, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, відповідач діяв необґрунтовано. При цьому, суд не наділений повноваженнями обчислювати дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідачазарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню як похідна, позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування висновків суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджено квитанцією від 13 січня 2019 року № 0.0..1.

З огляду на те, що позовні вимоги плозивача задоволені частково, суд дійшов висновку щодо стягнення сплаченого судового збору з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених поховних вимог, тобто у сумі 576,30 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ОСОБА_2 до страхового стажу періодів роботи з 12 квітня 1984 року по 13 червня 1984 року та з 18 червня 1984 року по 17 серпня 1984 року, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28 липня 1980 року.

Скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 листопада 2019 року №97 про відмову в призначенні ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднанане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2019 року №7402 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 розділу ХІV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () судовий збір у розмірі 576,30 грн. (п`ятсот сімдесят шість гривень) 30 копійок.

Повний текст судового рішення прийнятий в письмовому провадженні 11 лютого 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Зінченко