Справа № 620/3652/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Чернігів Справа № 620/3652/19

Чернігівський окружний адміністративний суду складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - відповідач) від 21.11.2019 № 25-9512/14-19-сг, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надати ОСОБА_1 Прокопівні дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту с. Ковтипа Михайло-Коцюбинськоі селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03), на підставі поданої заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, розташованої за межами населеного пункту с. Ковтипа Михайло-Коцюбинськоі селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, оскільки нею дотримано вимоги, передбачені статтями 118, 123 Земельного кодексу України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки спірне рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, слугувало те, що земельна ділянка перебуває у користуванні іншої особи. Зазначено, що відповідно до інформації наданої Міжрайонним управлінням у Ріпкинському та Чернігівському районах згідно форми 6-зем - земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалах, доданих до заяви гр. ОСОБА_1 відноситься до земель підсобного господарства «Воєнторг» на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за межами населеного пункту.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, державної власності, яка розташована за межами населеного пункту, на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

До вказаної заяви додано копію паспорту та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 11.07.2019 № К-6210/0-2494/0/94-19 позивачу було повідомлено, що у зв`язку із численними зверненнями сільських рад стосовно призупинення надання земельних ділянок без їх погодження у власність громадянам, з метою уникнення соціальної напруги на селі, а також відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра-Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області враховує позицію органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, проте, Ковпитська сільська рада не надала інформацію щодо своєї позиції стосовно відведення Вам у власність зазначеної земельної ділянки.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 у справі № 620/2840/19, позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, щодо неприйняття, у встановлений законом строк, наказу про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для передачі у власність ОСОБА_1 Прокопівні, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача та вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, викладеного у формі законного та обґрунтованого розпорядчого індивідуального правового акту (наказу), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.11.2019 № 25-9512/14-19-сг позивачу повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, державної власності, яка розташована за межами населеного пункту, на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з таких підстав: земельна ділянка перебуває в користуванні іншої особи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність громадянам врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 цієї статті передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Слід наголосити, що частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено заборону вимагати додаткові матеріали та документи, ніж ті, що визначені цією частиною.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Із системного аналізу частини 7 статті 118 Земельного кодексу України слідує, що законодавцем визначено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою стало посилання відповідача на те, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка згідно з рішенням Корделівської сільської ради є наданою в користування іншим особам з урахуванням того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні громадян.

Дійсно, в силу вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, безоплатна приватизація земельних ділянок, що вже перебувають у законному користуванні інших осіб, не допускається.

Відповідачем не надано належних доказів про зареєстроване право власності (користування) щодо цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка є землями сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Водночас в силу приписів ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У свою чергу в межах розгляду даної справи відповідач належними і допустимим доказами не довів тієї обставини, що спірна земельна ділянка перебуває у законному користуванні інших осіб, у зв`язку з чим необхідна згода таких осіб на вилучення земельної ділянки.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на інформацію, надану Міжрайонним управлінням у Ріпкинському та Чернігівському районах згідно форми 6-зем, про те, що земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалів, доданої до заяви гр. ОСОБА_1 , відноситься до земель підсобного господарства «Воєнторг» на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за межами населеного пункту, оскільки вказана інформація надана станом на 01.01.2016, належних та допустимих доказів того, що станом на день подання позивачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, вказана ділянка знаходилась у користуванні інших осіб, як зазначено у оскаржуваному наказу, суду не надано.

Відтак суд не може погодитись з правомірністю підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, що зазначені в оскаржуваному наказі.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівської області протиправно відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Отже, позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного наказу належить задовольнити.

Оцінюючи позовні вимоги в іншій частині, а саме щодо зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору з будь-ким.

Повноваження відповідача за результатами розгляду клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою регламентовано частиною сьомою статті 123 ЗК України, згідно з якою орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У справі, що розглядається, відповідач з дотриманням визначеного законом порядку розглянув клопотання позивача та прийняв рішення у формі наказу, яким відмовив позивачу наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Водночас, на думку суду, таку відмову не можна вважати невмотивованою, оскільки відповідач небезпідставно посилався на те, що бажана для позивача земельна ділянка перебуває у користуванні інших осіб, що виключає можливість її безоплатної приватизації в порядку, визначеному ст. 118 ЗК України.

Відтак суд доходить висновку, що у спірній ситуації відповідач обрав один із законних варіантів поведінки та надав позивачу вмотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду справи судом не здобуто достатніх даних, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Відтак, на переконання суду, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою із прийняттям відповідного владного рішення.

Отже, заявлений позов належить задовольнити частково, а саме визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.11.2019 № 25-9512/14-19-сг, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту с. Ковтипа Михайло-Коцюбинськоі селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03), з урахуванням висновків суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо питання про стягнення понесених витрат в розмірі 3000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 21.09.2018 по справі № 820/5938/16, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і частини п`ятої статті 242 КАС України.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не надано жодного документу, а отже клопотання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що відповідно до статті 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.11.2019 № 25-9512/14-19-сг.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту с. Ковтипа Михайло-Коцюбинськоі селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03), з урахуванням висновків суду за результатами розгляду справи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2020 року.

Суддя Д.В. Лобан