Справа № 640/20847/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Замкового Віктора Володимировича, відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

1. визнати неправомірними дії державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Замкового В.В. про відмову у проведенні реєстраційних дій «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що пов`язані зі змінами в установчих документах» Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» () на підставі рішень загальних зборів (зборів уповноважених) членів Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» від 25.04.2019, оформлених протоколом № 1 від 25.04.2019;

2. зобов`язати державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації провести відповідні реєстраційні дії щодо «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що пов`язані зі змінами в установчих документах» Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» () на підставі рішень загальних зборів (зборів уповноважених) членів Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» від 25.04.2019, оформлених протоколом № 1 від 25.04.2019;

3. зобов`язати відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації скасувати такі реєстраційні дії:

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 04.11.2; Хроменко Володимир Леонідович ; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; зміна відомостей про керівника юридичної особи, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 12.12.2; Кононова Леся Борисівна; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 22.05.2; Замковий Віктор Володимирович; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; зміна складу або інформації про засновників;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 27.11.2; Замковий Віктор Володимирович; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; зміна складу підписантів;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 02.12.2; Хроменко Володимир Леонідович; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; зміна складу або інформації про засновників;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 27.01.2; Кононова Леся Борисівна ; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; зміна видів діяльності;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 01.11.2; Хроменко Володимир Леонідович; Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація; інші зміни;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 04.03.2; Хроменко Володимир Леонідович; Комунальне підприємство "Центр правової допомоги та реєстрації"; інші зміни;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 04.03.2; Хроменко Володимир Леонідович ; Комунальне підприємство "Центр правової допомоги та зміна керівника юридичної особи;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 28.03.2; Хроменко Леонідович; Комунальне підприємство "Центр правової допомоги та зміна складу або інформації про засновників, зміна складу підписантів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Замкового Віктора Володимировича, відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги даного позову не можуть бути розглянуті в межах адміністративного провадження, а тому у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив норми чинного законодавства, оскільки фактично обмежив право позивача на захист своїх прав у судовому порядку, що є підставою для її скасування.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У той же час, згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши їх з урахуванням наведених вище норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини щодо скасування вищезазначених реєстраційних дій щодо державної реєстрації змін до установчих документів, державної реєстрації змін, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь», є похідними від приватних відносин і для вирішення питання щодо відповідності чи невідповідності рішень державних реєстраторів під час здійснення ними реєстраційних дій - є встановлення у особи права на володіння, користування та розпорядження майном, членства у вказаному кооперативі та права голосу, яке, як стверджує позивач, є його корпоративним правом.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 201/4802/16-а.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.09.2018 у справі № 754/13599/16-ц, яке набрало законної сили 14.03.2019 на підставі постанови Апеляційного суду міста Києва, визнано недійсними та скасовано рішення загальних зборів членів кооперативу «Радосинь» від 30.10.2014, яке оформлене протоколом № 1 від 30.10.2014. Однак, правлінням АГК «Радосин» зазначене рішення суду не виконується.

Отже, як зауважує позивач, починаючи з 30.10.2014 управління кооперативом здійснювали неправомочні на те особи, які приймали рішення, що є недійсними.

При цьому, як вірно було встановлено судом першої інстанції, 25.04.2019 членами ревізійної комісії АГК «Радосинь» були скликані загальні збори уповноважених членів кооперативу та було обрано нове правління та голова правління. На виконання рішень зборів, які скликані членами ревізійної комісії 25.04.2019, мало місце звернення до державного реєстратора щодо внесення змін до установчих документів та скасування реєстраційних дій, які вчинялись на виконання рішень неправомочних осіб кооперативу.

З наведеного вбачається, що спір у цій справі хоч і стосується рішень суб`єкта владних повноважень, проте випливає із відносин захисту корпоративних прав позивача щодо членства у кооперативі та права ухвального голосу.

Між тим, правовідносини, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи не є правовідносинами, врегульованими адміністративною юрисдикцією, а спір, що виник на підставі них не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського-процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства якщо підлягає захисту право юридичної особи, якщо ж фізичної особи - в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки вказаний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі.

При цьому, аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, щоб підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 05.02.2020.