Справа № 205/5563/19(2а/205/128/19)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 205/5563/19(2а/205/128/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В.,

суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року в адміністративній справі №205/5563/19(2а/205/128/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Назарової Ольги Миколаївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Назарової Ольги Миколаївни (далі-відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.06.2019 року серії ДП18 № 057284 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ним правопорушення, зокрема й те, що вантаж, який позивач перевозив, мав параметри, які потребують супровід автомобілем прикриття. Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на проведення працівниками поліції габаритно-вагового контролю з дотриманням чинного законодавства, зокрема у спеціально відведеному місці, в тому числі в певному пересувному пункті із складанням відповідного протоколу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 14 червня 2019 року Інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Назаровою Ольгою Миколаївною винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ДП18 № 057284 від 14 червня 2019 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП (а.с. 6).

За змістом цієї постанови, що 14 червня 2019 року о 03:03 год. позивач, автошляху М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого становить 3,75 м. без автомобіля супроводу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 22.5 ПДР України.

Так, ст.280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідачем при розгляді справи не було виконано вимог ст.280 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, а згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та вказати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи виражених ним доводів, однак, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які висновки, мається лише констатація факту.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в оскаржуваній позивачем постанові.

Суд зауважує, що відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на зазначене, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Так ПДР відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Судом встановлено, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано копію реєстраційного талона на автомобіль та спеціалізований напівпричіп (а.с. 7), а також копію дозволу № НОМЕР_6 (а.с. 8), зі змісту якого вбачається, що транспортному засобу DAF XF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 , з причепом TAD Classic 30-3 номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевезення техніки, параметри яких не перевищують довжину 22 метри, ширину 3,75 метри, висоту 4,49 метри, загальну вагу автопоїзду з вантажем 40 тон, виступ вантажу за задній габарит 3,00 метри із супроводженням автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO номерний знак НОМЕР_3 ; FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_4 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем складено постанову саме за перевезення вантажу, який перевищував допустимі габарити, та без автомобілів супроводу.

Крім того, оскаржувана постанова містить також дані, що окрім вантажу, який перевищував допустимі габарити, позивач здійснював перевезення негабаритного вантажу без супроводження автомобілем прикриття, зазначеним у дозволі № 46 НГ від 24 травня 2019 року.

При цьому, посилання позивача на те, що потреби у автомобілях супроводу не було є безпідставними, оскільки у самому дозволі чітко зазначено, що перевезення вантажу має здійснюватися із супроводженням автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO номерний знак НОМЕР_3 ; FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_4 .

Жодних інших доказів стосовно характеру вантажу, перевезення якого здійснював позивач, не надано, а у супровідних документах ані на вантаж, ані на маршрут таких даних не зазначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такому обов`язку суб`єкта владних повноважень протиставляється ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок кожної сторони, у тому числі і позивача, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому слід наголосити, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що в провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з 01 січня 2019 року перебував 21 адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанов інспекторів Управління патрульної поліції у Кіровоградській, Миколаївській, Вінницькій, Київській та Дніпропетровській областях про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст. 132-1 КУпАП, що свідчить про свідоме невиконання позивачем вимог ПДР та Закону України «Про дорожній рух», його недбале ставлення, яке виражається у систематичному недотриманні позивачем як учасником дорожнього руху, правил перевезення великогабаритних вантажів.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено протиправності складеної відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.06.2019 року серії ДП18 № 057284.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242, 243, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції м. Кривого Рогу Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кондратенка Івана Івановича залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року в адміністративній справі №211/3595/19 (2-а/211/87/19) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора Управління патрульної поліції м. Кривого Рогу Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кондратенка Івана Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції в місті Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва