Справа № 480/4214/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р. Справа № 480/4214/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 (суддя О.В. Соп`яненко, вул. Г. Кондратенка, 159, м. Суми, 40021) по справі № 480/4214/19

за позовом Сумської міської ради

до Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Сумська міська рада звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправними дій державного виконавця Діхтяренка В.О. та скасування постанову від 04.10.2019 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду в межах виконавчого провадження ВП №59471957.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем застосовано штраф за невиконання рішення суду, однак, таке невиконання мало місце з поважних причин.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2017 у справі №591/5935/17 зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою земельної ділянки кадастровий номер :19:006:0050 та передати її у власність ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Дехтяренком В.О. відкрито виконавче провадження ВП №59471957 (а.с. 8). При відкритті виконавчого провадження 05.07.2019 боржника зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів (а.с. 8-9).

19.07.2019 за заявою боржника виконавчі дії було відкладено до 31.07.2019 у зв`язку з тим, що на засіданні ради, яке відбулось 13.06.2019, не вистачило голосів для прийняття рішення (а.с. 10-14). Згідно копії протоколу засідання від 13.06.2019 з 24 присутніх депутатів Сумської міської ради не голосувало 14 осіб (загальний кількісний склад депутатів 42 особи).

31.07.2019 всі питання порядку денного, в тому числі і питання виконання рішення суду у справі №591/5935/17 розглянуті позивачем не були. Згідно копії протоколу пленарного засідання проект рішення про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки був включений до порядку денного за порядковим номером 223 (а.с. 54-55).

01.08.2019 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про відкладення проведення виконавчих дій (а.с. 15).

02.08.2019 виконавець звернувся до боржника із вимогою про надання інформації про хід виконання рішення. 22.08.2019 у зв`язку з невиконанням рішення у встановлений строк на Сумську міську раду постановою накладено штраф в розмірі 5100 грн. (а.с. 18).

13.09.2019 державний виконавець звернувся із вимогою про надання інформації про хід виконання судового рішення (а.с. 19).

04.10.2019 на вимогу надана відповідь про те, що проект рішення 31.07.2019, 06.08.2019, 18.09.2019 виносився на розгляд Сумської міської ради. Рішення не було прийняте у зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів (а.с. 20). Згідно витягу з протоколу засідання ради від 18.09.2019 з присутніх 27 депутатів не голосувало 13 осіб (а.с. 21-22).

04.10.2019 за повторне невиконання рішення суду на підставі ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження " на боржника накладено штраф у розмірі 10500 грн (а.с. 24).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин не виконував рішення суду, яке підлягало негайному виконанню, а тому державним виконавцем правомірно повторно винесено постанову про накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов`язковими до виконання на всій території України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Частиною 4 статті 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно положень статті 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 3 статті 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що правовою підставою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що проект рішення про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 неодноразово виносився на розгляд сесії Сумської міської ради. Рішення не було прийняте у зв`язку з тим, що більшість присутніх на пленарному засіданні депутатів не голосували, або розгляд питання відкладався. Одночасно, позивач не навів об`єктивних причин, з яких депутати Сумської міської ради, як члени колегіального органу, не були присутні на пленарному засіданні в повному складі, а присутні - не голосували під час розгляду проекту рішення. Також не наведено причин, з яких проект рішення був включений до порядку денного не в першочерговому порядку, а в кінці списку питань, які були включені до порядку денного. Вказана бездіяльність позивача та депутатів ради свідчить про ухилення від виконання судового рішення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми, прийняте у справі №591/5935/17 набрало законної сили, тобто є обов`язковим для виконання. Вказаним рішенням визначено конкретний спосіб дії Сумської міської ради - затвердити проект землеустрою та надати у власність особі земельну ділянку. Тобто при розгляді даного питання депутати, як члени колегіального органу, не були наділенні повноваженнями діяти на власний розсуд, а були зобов`язані прийняти рішення.

За таких обставин, позивач не повідомив об`єктивних причин, які б перешкоджали виконанню судового рішення у справі № 591/5935/17, тому рішення не виконується позивачем без поважних причин.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах Головне територіальне управління юстиції у Сумській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, оскаржувана постанова про накладення штрафу від 04.10.2019 в межах виконавчого провадження № 59471957 прийнята правомірно, оскільки рішення суду не виконано повторно без поважних причин.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 по справі № 480/4214/19 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.М. Ральченко