Справа № 160/11397/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Марганецьке відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 дозвіл на придбання мисливської гладкоствольної зброї.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Також, 11.12.2019 року відповідачем надано до суду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення досуду. Клопотання обгрунтовано тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача про видачу дозволу на придбання мисливської гладкоствольної зброї, а саме 12.10.2018 року, 02.09.2019 року та 21.10.2019 року, а тому вже 29.10.2018 року ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатись про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Позивач - ОСОБА_1 є громадянином Грузії. На території України перебуває на законних підставах, що вбачається з посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 від 10.06.2015 року.
Згідно довідки № 000530 від 25.07.2019 року, виданої Управління превентивної діяльності Дніпропетровської області ОСОБА_1 пройшов курс вивчення матеріальної частини зброї, правил поводження з нею та застосування, а також виконав практичні стрільби і склав залік в ТОВ «Айтекс Груп».
Так, 21.10.2019 року позивач звернувся до начальника Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області із заявою щодо видачі дозволу на придбання мисливської гладкоствольної зброї в особисте користування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правовідносини, пов`язані з отримання дозволу на придбання мисливської зброї, врегульовані, зокрема Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року (далі - Інструкція № 622).
Відповідно до пункту першого Положення про дозвільну систему дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Згідно з пункту другого цього Положення про дозвільну систему до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належить, зокрема, пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів.
Згідно пункту 9 Положення про дозвільну систему видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється:
на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС;
на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС;
на сильнодіючі отруйні речовини I, II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, які проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами, - у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 1995 р. N 440 "Про затвердження Порядку одержання дозволу на виробництво, зберігання, транспортування, використання, захоронення, знищення та утилізацію отруйних речовин, у тому числі токсичних промислових відходів, продуктів біотехнології та інших біологічних агентів";
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 року № 1644 "Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів" наказано ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї. До врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року № 642 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 р. № 706 "Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за № 696/4917.
Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через:
1) Департамент превентивної діяльності Національної поліції України;
2) уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України;
3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.
Отже, з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень застосовують норми Інструкції № 622.
Згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 622, основними завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя)), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.
Відповідно до пункту 2.3.2 Інструкції № 622, дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв громадянами України видають управління (відділи) преветнивної діяльності Головного управління національної поліції.
Згідно пунктом 12.1 Інструкції № 622 правом придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються громадяни України, які досягли 21-річного віку, мисливської нарізної зброї та основних частин до неї - 25-річного віку, холодної, охолощеної та пневматичної зброї та основних частин до неї - 18-річного віку. Кількість зброї, яку може мати громадянин України, не обмежена, однак власник зброї повинен забезпечити її безумовну схоронність.
Статтею 12 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.
Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" іноземці можуть здійснювати полювання на території України відповідно до цього Закону. Документи на право полювання, видані відповідними органами інших держав, чинні на території України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено Конституцією України та Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п. 6 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").
Згідно частиною 1 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що положення чинного законодавства наділяють іноземця, який на законних підставах перебуває на території України, тими самими правами, як і громадян України, окрім тих, які можуть належати тільки громадянам України та прямо визначені Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
При цьому, суд зазначає, що положення Інструкції № 622 не можуть визначати обмеження прав іноземців, якими також наділені громадяни України, тому як останні не є законом у розумінні приписів статей 26, 85 Конституції України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 (громадянин Грузії) перебуває на території України на законних підставах, а саме: з посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 від 10.06.2015 року
Таким чином, позивач перебуває в Україні на законних підставах має ті самі права і свободи, а також несе такі самі обов`язки, як і громадяни України.
Отже відповідно до статті 26 Конституції України позивач користується тими самими правами і свободами, як і громадяни України.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 160/7816/18.
Що стосується вимог про зобов`язання Марганецьке відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 дозвіл на придбання мисливської гладкоствольної зброї, то суд зазначає таке.
Згідно з Рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
В даному випадку, враховуючи предмет спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що повноваження відносно видачі дозволу на право придбання мисливської зброї в особисте користування, належать саме Нікопольському відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області та за своєю правовою природою є дискреційними, а тому суд не може підміняти останнього та перебирати на себе його повноваження, щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, з метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язання Нікопольський відділ поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2019 року про надання дозволу на право придбання мисливської гладкоствольної зброї в особисте користування з урахуванням висновків суду, викладеним у даному рішенні.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1.
Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення досуду суд зазначає наступне.
Керуючись ст.ст. , 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Нікопольський відділ поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2019 року про надання дозволу на право придбання мисливської гладкоствольної зброї в особисте користування з урахуванням висновків суду, викладеним у даному рішенні.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20 січня 2020 року.

Суддя Е.О. Юрков