Справа № 400/184/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/184/19
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення 04.03.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
23.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням таких видів грошового забезпечення: грошова допомога на оздоровлення та грошова компенсація за невикористану відпустку;

- зобов`язати відповідача з 18.08.2018 року провести перерахунок грошового забезпечення для призначення йому пенсії та виплачувати пенсію з 18.08.2018 року відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.51, ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р №2262 з розрахунку усіх видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад; оклад за військовим званням (майор); надбавка за вислугу років; середньомісячний фактично отриманий розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 5 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням зі служби (з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року) у тому числі надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами; надбавки за шифрувальну роботу; надбавки за специфічні умови проходження служби; премії; грошової допомоги на оздоровлення; грошової компенсація за невикористану відпустку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем було протиправно відмовлено йому у перерахунку грошового забезпечення для розрахунку пенсії без врахування усіх складових грошового забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням таких видів грошового забезпечення, як грошова допомога на оздоровлення. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області з 18.08.2018 року провести перерахунок грошового забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 та виплачувати пенсію з 18.08.2018 року відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.51, ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262 з розрахунку таких видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням (майор), надбавка за вислугу років, середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 5 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням зі служби (з 01.03.2018р. по 31.07.2018р.), у тому числі: надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами; надбавка за шифрувальну роботу; надбавка за специфічні умови проходження служби, премії, грошової допомоги на оздоровлення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ПФУ в Миколаївській області 03.04.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач майор запасу ОСОБА_1 , в період з 01.08.1993 року по 17.08.2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №221 від 11.06.2018 року позивач звільнений з військової служби у запас відповідно до п. «б» ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №189 від 17.08.2018 року позивач був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Вітовського районного військового комісаріату м. Миколаєва.

Вислуга років ОСОБА_1 на військовій службі станом на 17.08.2018 року склала 25 років 16 днів у календарному обчисленні.

З 18.08.2018р. ГУ ПФУ в Миколаївській області було призначено позивачу пенсію за вислугу років з врахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 4370 грн., оклад за військовим званням (майор) 1340 грн., надбавка за вислугу років (50%) 2855 грн., середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 5 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням зі служби (з 01.03.2018р. по 31.07.2018р.) 4804,65 грн., у тому числі: надбавка з таємними виробами, носіями, документами (20%) 874 грн.; надбавка за шифрувальну роботу 874 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби (10 %) 827,95 грн.; премія 2228,7 грн. Всього 12467,28 грн. Основний розмір пенсії склав - 8690,27 грн., розрахунок якого проведено в такому порядку: 12467,28 грн. (загальний розмір грошового забезпечення) х 65% (за 25 років вислуги згідно з п. «а» ст.13 Закону №2262-ХІІ).

02.01.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія: грошову допомогу на оздоровлення та грошову компенсацію за невикористану відпустку на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2018 року №4/6157 про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.08.2018 року.

Однак, листом від 17.01.2019 р. №9-В-07 відповідач повідомив позивача про те, що розмір його пенсії встановлений відповідно до норм чинного законодавства та відсутні законні підстави для проведення її перерахунку.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог та відповідно, з неправомірності дій та спірної відмови відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як слідує зі змісту вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до приписів ч.ч.2,3 ст.9 вказаного Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців фактично входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 Закону України №2011, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, ч.3 ст.43 Закону України №2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.7 Постанови КМ України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. №393, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України №2262, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт же сплати з цих виплат єдиного внеску, не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст.43 Закону України №2262, який є вичерпним.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм, судова колегія приходить до висновку, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за несення бойового чергування та вихідна грошова допомога при звільненні з військової служби, т.б. виплати, які здійснювались не щомісячно, не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону України №2262-ХІІ вичерпного переліку видів грошового забезпечення, а отже, відповідно, відсутні і належні підстави для розрахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивача з урахуванням цих одноразових виплат.

При цьому, одночасно необхідно зазначити про те, що аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема, постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №522/2738/17 та постановами Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №522/11262/16-а, від 13.03.2019 року у справі №758/12628/16-а, від 19.03.2019 року у справі №727/5754/16-а, від 26.04.2019 року у справі №734/1066/16-а.

Апеляційний суд не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції.

Далі, стосовно грошової компенсації за невикористану відпустку, яка на думку позивача повинна враховуватись при нарахуванні пенсії, суд вказує на наступне.

Право на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки передбачено Законом України «Про відпустки» та ст.83 Кодексу Законів про працю, які є державними гарантіями та не мають ніякого відношення до складових грошового забезпечення, які повинні враховуватись при призначенні та обчисленні пенсії.

Грошова компенсація за невикористану відпустку не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Таким чином, пенсія позивача не підлягає перерахунку, а отже і у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду частково не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329,382 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко