Справа № 520/700/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
10 лютого 2020 р. справа № 520/700/2020
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо зменшення та неврахування надбавки, передбаченої Указом Президента України №389/2003 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу, що привело до зменшення розміру грошового забезпечення та пенсії при її нарахуванні з 01.05.2003 року;

- зобов`язати відповідача - Харківській обласний військовий комісаріат провести перерахунок грошового забезпечення при його нарахуванні з врахуванням 90% надбавки, передбаченої Указом Президента України № 389/2003 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу з 01.05.2003 року;

- зобов`язати відповідача - Харківській обласний військовий комісаріат усі отримані довідки про перерахунок розмірів грошового забезпечення направити третій особі - Головне управління ПФУ в Харківській області, для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії та виплати мені виниклої заборгованості однією сумою з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з врахуванням інфляції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено термін для надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 07.02.2020 року надав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування позивач зазначив, що питання пропуску строку звернення до адміністративного суду не виникає з посиланням на рішення Верховного Суду від 15.02.2018 року по справі №820/6514/17.

Судом встановлено, що позовну заяву подано до суду 20.01.2020 року, при цьому позивач просить суд зобов`язати Харківській обласний військовий комісаріат провести перерахунок грошового забезпечення з 01.05.2003 року.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Позивач у адміністративному позові та у заяві про поновлення троку звернення до адміністративного суду зазначив, що питання щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду не виникає, посилаючись на положення ч.3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою унормовано, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Суд зазначає, що наведена стаття доповнена частиною третьою згідно із Законом №614-VIII від 15.07.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 № 1/99-рп «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)», частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на наведене, оскільки спірні правовідносини виникли у 2003 році, а норма закону набула чинності 01.01.2016 року та вказана норма не стосується відповідальності особи, суд приходить до висновку про те, що положення ч.3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не поширюються та не регулюють спірні правовідносини.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивачу було достеменно відомо, що згідно довідки від 9 серпня 2004 року з 1 січня та з 1 жовтня 2003 року надбавка за безперервну службу взагалі не врахована в грошове забезпечення позивача, відсутня ця надбавка в перерахунках розміру грошового забезпечення позивача від 01.01.2007 року та від 01.05.2007 року та інших, які виконував відповідач, що свідчить про обізнаність позивача про можливе порушення його прав, а відтак з 09.08.2004 року розпочався відлік строку звернення до суду.

Окремо суд зазначає, що висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 15.02.2018 року по справі №820/6514/17 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки судом досліджувались питання здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі наданої довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських. Відповідно, спірні правовідносини виникли після 01.01.2016 року, тобто після включення частини 3 до ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В межах даної справи правовідносини виникли у 2003 році та норми ч.3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не застосовуються.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що наведені позивачем підстави поважності пропущення строку звернення до суду у заяві від 07.02.2020 року ґрунтуються виключно на власному тлумаченні представником позивача норм законодавства. Наведені факти не свідчать про поважність пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Підстави, вказані позивачем у заяві, визнаються судом неповажними.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з положеннями ч.5, 6, 8 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 123, 169, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківського обласного військового комісаріату (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біленський О.О.