Справа № 1.380.2019.005684
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

10 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005684 пров. № А/857/406/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Кушнерика М. П.
суддів -Курильця А. Р.
Мікули О. І.
перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.005684 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова Львівської області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 110 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 24 січня 2020 року.

На виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.01.20 пенсійним органом направлено клопотання, в якому просить звільнити управління від сплати судового збору, покликаючись на відсутність коштів, призначених на цю мету.

Колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з того, що пенсійні органи є державними органами, а відсутність чи недостатність фінансування їх діяльності не може свідчити про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Доказів відсутності коштів, не надано, а покликання на ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.07.2016 у справі №6-19041ск16, Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 у справі №876/5101/16, якими звільнено органи Пенсійного фонду від сплати судового збору, є недоречним, оскільки питання звільнення від сплати судового збору носить індивідуальний характер виходячи з обставин на які покликається орган.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на те, що пенсійним органом не виконано вимог ухвали від 17.01.2020 року про сплату судового збору.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про звільнення від сплати судового збору у справі №1.380.2019.005684, - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.005684 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула