Справа № 200/10570/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року справа №200/10570/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Сізонов Є.С., за участю представника позивача Макєєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 р. у справі № 200/10570/19-а (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 № 1514

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач-1, ГУДФС), Головного управління ДПС у Донецькій області (надалі - відповідач-2, ГУДПС) в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 № 1514.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував Наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 1514 від 12.08.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом не прийнято до уваги положення п. 79.2 ст.79 ПК України. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Підстави проведення перевірки належним чином відображені в наказі № 1514 від 12.08.2019, а саме пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.5 п.78.1 ст.75 ПК України копія якого разом з письмовим повідомленням про дату початку перевірки з 24.09.2019, місцем проведення перевірки, вручені позивачу 20.08.2019.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ФОП ОСОБА_1 , зареєстрована як само зайнята особа в Добропільській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2018 № 816 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, призначено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2018, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.06.2014 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт від 15.07.2019 № 722/05-99-13-02/НОМЕР_1 (а.с.14-27).

Позивач не погодившись з висновками акту та порушеннями встановленими в ході перевірки, звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області з письмовими запереченнями на акт, в яких позивач зазначив, що висновки перевірки та факти і данні, викладені в акті перевірки не дають підстав для притягнення його до відповідальності (а.с.73-87).

Головне управління ДФС у Донецькій області листом від 31.07.2019 надало відповідь на заперечення, в якому зазначило, що позивачем подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акту , в яких вимагається спростувати незаконні висновки про недекларування та заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску та податку на додану вартість за результатами відповідної перевірки, у зв`язку з тим, що платник податків у своїх запереченнях посилається на обставини , що не були дослідженні під час перевірки. Об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Згідно з пп.78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПК України буде розглянуто питання щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача (а.с.90-98).

Наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.08.2019 № 1514 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » на підставі пп. 20.1.4, п.20.1 ст.20, пп.75.1.2, п.75.1 ст.75, пп. 78.1.5, п.78.1, ст..78, ст.. 79, п. 82.2, ст..82, п. 102.1 ст.102 Податкового Кодексу України, наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з 24.09.2019 тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2018 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, та за період з 26.06.2014 по 31.12.2018 з метою перевірки питань правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.12).

На підставі наказу складено повідомлення від 12.08.2019 № 364/10/05-99-13-02. Підставою перевірки в повідомленні зазначено пп. 20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2, п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1, п.78.1, ст..78, ст.. 79, п. 82.2, ст..82, п. 102.1 ст.102 Податкового Кодексу України, та наказ від 12.08.2019 № 1514 (а.с.13).

20 серпня 2019 року позивач отримав наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 1514 від 12.08.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення № 364/10/05-99-13-02 від 12 серпня 2019 року, що підтверджується позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактичною підставою для прийняття спірного наказу вказані положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1статті 78 ПК України. В матеріалах справи, відсутні будь-які докази на підтвердження наявності конкретних обставин (фактів), які б свідчили про порушення ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі обставин, зазначених у письмових запитах Офісу великих платників податків ДФС, зокрема, доказів виявлення таких обставин внаслідок перевірок інших платників податків тощо. Позивачем в свою чергу, на запит податкового органу надані пояснення, відповідність яких обсягу запитуваної інформації не спростована суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідними доказами. Також, суд зазначив, що якщо контролюючий орган за 2015 рік не проводив перевірку, не визначав податкові зобов`язання, то весь цей період не міг бути включений до наказу на перевірку. Граничний строк подання податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП за 2015 рік 09.02.2016 року, строк 1095 днів закінчився 10.02.2019 року. Також, положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, порядку та строків проведення перевірок і відповідальності за порушення такого порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 78 ПК України встановлено особливості проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до підпункту 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. З огляду на зміст вищенаведених правових норм колегія суддів зауважує, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової невиїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Зміст вказаних норм свідчить про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, й надсилає відповідні документи контролюючому органу до прийняття рішення за результатами такої - це є підставою для призначення позапланової перевірки. Підставою для проведення позапланової виїзної перевірки є виключно подання платником податку заперечення до акта перевірки з вимогою перегляду результатів перевірки і підстави викладені в них потребують додаткового дослідження з встановленням певних обставин. При цьому, перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Аналіз зазначеного дозволяє дійти висновку, що проведення документальної позапланової перевірки на цій підставі є законним лише у випадку дотримання сукупності умов, а саме: подання заперечень до акта перевірки, або скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення, наявність вимог про повний або частковий перегляд результатів перевірки або скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вказівка платником податків на обставини, які не були досліджені під час перевірки, неможливість перевірки таких обставин без проведення перевірки.

Як було встановлено судом, відповідачем проведено перевірку щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2018, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.06.2014 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 15.07.2019 № 722/05-99-13-02/НОМЕР_1.

Позивачем було подано заперечення на зазначений акт перевірки, в якому вказало, що твердження в акті перевірки не відповідають дійсності. Зокрема, висновки щодо неподання позивачем декларації за 2018 рік, спростовуються деклараціями наявними в кабінеті платника та квитанціями про їх прийняття, у зв`язку з чим позивач просив надати належну правову оцінку цьому факту при розгляді заперечень і прийнятті рішення за результатами перевірки. Висновки щодо заниження остаточного розрахунку в податкових декларація за 2016-2018 роки, надані без запропонування позивачу надати пояснення, запити які надсилались позивачу не стосувались цих питань, копії документів не запитувались. Висновки щодо незаконності нарахування ЄСВ, зроблені без врахування вимог ст..44 п.44.3 ПК України щодо строку зберігання первинних документів, а тому вимоги щодо надання документів поза межами строку необґрунтованими, не враховано час перебування на загальній системі оподаткування та часу, як платником єдиного податку 2 групи. Щодо перевірки ПДВ, позивач, зокрема зазначає, що висновки стосуються 2015 року, тобто усього року, отже, поза межами періоду щодо якого здійснено перевірку. Складені перевіряючими данні не відповідають дійсності та первинній документації. Позивач просив переглянути висновки перевірки з врахуванням доводів, що спираються на законодавство (а.с.82). Позивач не погоджується з висновками щодо не відображення в 1-ДФ ознаки доходу 157 при розрахунку з ОФП, оскільки в розумінні вимог законодавства він не зобов`язаний нараховувати, утримувати і перераховувати податку у джерела виплати відносно ФОП, форма 1-ДФ з ознакою 101 позивачем подавалась своєчасно. Щодо виписки руху коштів по особистим рахункам фізичної особи ОСОБА_1 вимога надати виписки незаконна, оскільки позивач як самозайнята особа не використовує особисті рахунки громадян для підприємницької діяльності. Позивач вважає незаконними вимоги надання документів, які ФОП вести незобов`язаний. Висновки щодо оподаткування процентів по банківському депозиту не відповідають діючому законодавству.

Отже, у запереченнях позивач ставить під сумнів висновки контролюючого органу.

При цьому, позивач зазначив, що висновки перевірки та факти і данні, викладені в акті перевірки не дають підстав для притягнення його до відповідальності, зокрема, що в самому акті зазначено, що позивачем не подано декларації, проте, відповідачем не враховано подання ним декларацій, які у висновках помилково вважались неподаними.

Отже, позивачем подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акту перевірки, при цьому позивач вимагав перегляду результатів відповідної перевірки і послався на обставини, що не були досліджені під час перевірки. Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що перевірка проведена з питань, що стали предметом оскарження висновків акту від 15.07.2019 № 722/05-99-13-02/НОМЕР_1.

Таким чином, оскільки позивачем повідомлено про обставини, які не досліджувалися, адже в акті перевірки вони не згадувалися або спростовуються фактичними обставинами та первинними документами, та вказано, що їх подано не було, об`єктивний розгляд таких заперечень фактично є неможливим без проведення перевірки з дослідженням та наданням відповідної оцінки вказаним обставинами та первинним документам.

Як наслідок, відповідач, керуючись п.п. 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України, прийняв рішення про проведення позапланової документальної виїзної перевірки з питань, що стали предметом оскарження.

При цьому, предметом призначеної перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, що відповідає вимогам п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України

Суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що фактичною підставою для прийняття спірного наказу вказані положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1статті 78 ПК України, оскільки зазначені висновки спростовуються матеріалами справи та змістом самого наказу.

Суд не бере до уваги наведені позивачем та судом першої інстацнії доводи порушення строків проведення перевірки та застосування норм законодавства, що не регулює зазначені правовідносини, з тих підстав, що призначенню перевірки позивача на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України передувало проведення перевірки відповідно до наказу ГУДФС у Донецькій області від 08.05.2018 № 816, який не оскаржувався. З огляду на те, що документальна позапланова невиїзна перевірка у даному випадку є похідною від документальної позапланової невиїзної перевірки, правомірність якої позивачем не оскаржується, то суд не може скасувати спірний наказ від 12.08.2019 № 1514, на тій лише підставі, що позивач не згоден з висновками акту попередньої перевірки та підставами які слугували первинній перевірці, в той час як наказ про проведення первинної перевірки протиправним з цих підстав судом не визнано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, оскаржуваний наказ не є таким, що порушує інтереси позивача шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 12.08.2019 №1514 не призведе до поновлення порушеного права позивача.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 р. у справі № 200/10570/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 р. у справі № 200/10570/19-а - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволені позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2019 № 1514.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 11 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко