Справа № 420/5775/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р. Справа № 420/5775/19

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. Дата і місце ухвалення: 21.11.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо відшкодування витрат на навчання після звільнення з органів внутрішніх справ та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2019 року Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ, витрат, пов`язаних з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ, в сумі 54 903,44 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що у 2008 році ОСОБА_1 зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ та поставлений на всі види продовольчого і речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Після закінчення Університету в 2012 році відповідач був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Однак, згідно наказу ГУМВС України в Одеській області №807 о/с від 14.11.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію. Після звільнення зі служби відповідач, в порушення ст.18 Закону України «Про міліцію», добровільно не відшкодував витрати, понесені Університетом на його навчання, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду про стягнення заборгованості в сумі 54903,44 грн.

08.11.2019р. представник відповідача до суду першої інстанції подав заяву про залишення позову без розгляду через пропуск Міністерством внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ строку звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року позов залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України - у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 21.11.2019р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що з відповідним позовом у межах встановлених процесуальним законодавством строків позивач звертався до Малиновського районного суду м.Одеси, рішенням якого від 17.10.2017р. по справі №521/18994/16-ц позов було задоволено. Постановою апеляційного суду Одеської області від 19.12.2017р. рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17.10.2017р. залишено без змін. Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду зазначені судові рішення по справі №521/18994/16-ц скасовано та закрито провадження у справі у зв`язку з тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зазначене, за твердженнями апелянта, стало підставою для вчинення дій щодо врегулювання спору в добровільному порядку та, в подальшому, для звернення з даним позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

Також, апелянт посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у позивача відсутній обов`язок вирішення спору в досудовому порядку. Судом першої інстанції не враховано положення пункту 8 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261, яким передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є оскарження Міністерством внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ бездіяльності ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України та стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ, в сумі 54 903,44 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував посиланням на положення ст.18 Закону України «Про міліцію», якою передбачалося, що особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Суд першої інстанції, залишаючи поданий адміністративний позов без розгляду, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України, та не зазначено наявності поважних причин пропуску такого строку.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Водночас, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч.4 ст.5 КАС України).

З наведеного вбачається, що законодавець чітко розмежовує учасників адміністративних правовідносин в контексті правових можливостей та порядку ініціювання судового розгляду і окремо регламентує процесуальні повноваження вказаних суб`єктів.

Наведені висновки узгоджуються з положеннями ст.122 КАС України, за якими для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (п.1 ч.2). Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5).

Водночас, абзац 2 частини 2 вказаної статті Кодексу передбачає, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даних спірних правовідносин, ініційованих суб`єктом владних повноважень (МВС), є відшкодування фізичною особою витрат за навчання після звільнення його з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України.

Характер наведених спірних правовідносин, в контексті повноважень та строку звернення до суду, узгоджується з загальним правовим механізмом подання позову, передбаченим ч.4 ст.5 КАС України та абз.2 ч.2 ст.122 КАС України, що свідчить про належність до застосування тримісячного строку для звернення до суду МВС з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом строк для звернення до суду, дійсно слід обраховувати з моменту звільнення відповідача зі служби, оскільки саме з цього моменту позивач дізнався про порушення відповідачем договірних умов та набув право на звернення до суду з відповідним позовом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, про звільнення ОСОБА_2 Університету стало відомо ще 01.12.2014р. у зв`язку з надходженням витягу з наказу про звільнення відповідача.

Після здійснення досудового врегулювання спору у порядку, встановленому Порядом відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261, Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування витрат за період навчання у розмірі 54903,44 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17.10.2017р. по справі №1519/18994/16ц, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 19.12.2017р., позов Одеського державного університету внутрішніх справ задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019р. по справі №521/18994/16-ц, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2017р. та постанову апеляційного суду Одеської області від 19.12.2017р., задоволено частково, провадження у справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання закрито, позивачу було роз`яснено право на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат за період навчання в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що саме з моменту ознайомлення позивача з мотивами прийняття Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постанови від 10.04.2019р. по справі №521/18994/16-ц, тобто з моменту отримання копії тексту відповідного рішення суду, позивачу стало відомо про необхідність звернення до суду саме з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи копія постанови Верховного Суду від 10.04.2019р. по справі №521/18994/16-ц надійшла на адресу позивача 15.05.2019р. А відтак, на думку колегії суддів, саме з вказаної дати розпочинається відлік тримісячного строку звернення з даним позовом до суду,

Однак, позовну заяву подано до Одеського окружного адміністративного суду 01.10.2019р., тобто з порушенням строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

В поданій до суду першої інстанції заяві про поновлення строку звернення до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ посилається на те, що ним виконувалися положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261 щодо досудового врегулювання спору.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою КМУ від 12 квітня 2017 року №261, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно до п.5 Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

З аналізу наведеного вбачається, що діючим законодавством передбачений імперативний обов`язок керівника вищого навчального закладу (або за його дорученням іншої посадової особи) видати відповідній особі повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту його отримання відшкодувати МВС витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Вказане свідчить про встановлення законодавцем 30-ти денного строку на добровільну оплату особою витрат, пов`язаних з її утриманням у навчальному закладі, що, в свою чергу, свідчить про наявність законодавчо-визначеної обов`язковості досудового порядку вирішення спору.

Однак, як вже зазначалося колегією суддів, відповідні положення Порядку №261 виконано позивачем перед зверненням з даним позовом до Малиновського районного суду м.Одеси в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на думку колегії суддів, у зв`язку з скасуванням судом касаційної інстанції судових рішень у справі №521/18994/16-ц, та роз`ясненням, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ не виникло обов`язку щодо здійснення заходів досудового порядку вирішення спору, оскільки питання щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості перейшло в площину судового розгляду.

Встановлення адміністративним процесуальним законодавством часових меж реалізації особою її права на судове оскарження обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

При цьому, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом є виключно обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації нею свого права та підтверджені належним чином. Тобто, такі обставини повинні виключати будь-яку практичну можливість особи бути обізнаною з існуванням певних фактів, щоб вона не повинна була і не могла дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів до певного моменту.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України, та не зазначено наявності поважних причин, які могли б бути підставою для його поновлення. А відтак, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано наслідки пропуску строку звернення до суду, встановленні пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 122, 240, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 лютого 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук