Справа № 440/4826/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4826/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4826/19 за позовом ОСОБА_1 до Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (надалі - відповідач, Малоперещепинська сільська рада) , в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову сільського голови, викладену в листі від 02.12.2019 №02-18/1508, з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства у приватну власність, що знаходиться на території Малоперещепинської сільської ради за межами населених пунктів, а також зобов`язати відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 по суті.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на неправомірну, як на його думку, поведінку відповідача, що перешкоджає в реалізації гарантованого державою права особи на отримання у власність земельної ділянки.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

24.12.2019 до суду від представника позивача Кумечко М.С. надійшли заява про стягнення судових витрат в порядку ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 22).

15.01.2020 від Малоперещепинської сільської ради надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач висловив свої заперечення проти позову. Зазначає, що позивач помилково стверджує про факт відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки ніякої відмови на засіданні двадцять сьомої сесії сьомого скликання Малоперещепинської сільської ради не приймалося. В листі сільського голови зафіксовано лише факт розгляду клопотання та результат розгляду - не прийняття рішення за відсутності потрібної кількості голосів (а.с. 40-41).

Суд розглядає дану справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як стверджує ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на отримання земельної ділянки у власність відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, він звернувся до Малоперещепинської сільської ради із клопотанням (вх №04-07/172 від 14.11.2019) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоперещепинської сільської ради (за межами населених пунктів) (а.с. 24).

На засіданні двадцять сьомої сесії сьомого скликання від 22.11.2019 Малоперещепинської сільської ради було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Під час голосування за дане питання депутатами не було набрано потрібної кількості голосів, у зв`язку з чим рішення не прийняте.

Вказану інформацію доведено до позивача листом сільського голови від 02.12.2019 №02-18/1508 (а.с. 10).

Розцінюючи такі дії відповідача в якості відмови розглянути питання по суті, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення, яким питання вирішується ПОЗИТИВНО або НЕГАТИВНО. Іншими словами, рішення щодо питання про надання будь-якого дозволу має містити висновок у вигляді слів "ЗАДОВОЛЬНИТИ" або "ВІДМОВИТИ У ЗАДОВОЛЕННІ".

Саме для цього й обирається депутатський корпус, щоб приймати рішення віднесені до їхньої компетенції і нести відповідальність за прийняті рішення перед своїми виборцями, а не самоусуватися від прийняття рішень по суті поставлених питань.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, на засіданні двадцять сьомої сесії сьомого скликання від 22.11.2019 Малоперещепинської сільської ради було здійснено спробу розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Однак, під час голосування за дане питання депутатами не було набрано потрібної кількості голосів, у зв`язку з чим рішення не прийняте.

Вказану інформацію доведено до позивача листом від 02.12.2019 №02-18/1508 (а.с. 10).

За своєю суттю лист відповідача не є рішенням взагалі, оскільки питання про надання або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність так і не було вирішено по суті.

Не прийнявши за результатами розгляду заяви позивача жодного з тих рішень, які передбачені статтею 118 ЗК України, відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимог даної норми відповідач жодним чином не пояснив причини власної бездіяльності.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність у спірних відносинах порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин.

На підставі зазначеного суд визнає бездіяльність відповідача протиправно.

У зв`язку з цим вимога позивача про визнання протиправною та скасування відмови 27 сесії 7 скликання Малоперещепинської сільської ради, викладеної в листі сільського голови від 02.12.2019, задоволенню не підлягає, оскільки фактично рішення по суті клопотання, в тому числі і про відмову в його задоволенні, відповідачем прийнято так і не було.

При цьому суд погоджується з обраним позивачем способом відновлення порушеного права та вважає за необхідне зобов`язати відповідача у спосіб та строк, передбачений чинним законодавством України, розглянути по суті клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоперещепинської сільської ради (за межами населених пунктів) Новосанжарського району Полтавської області із прийняттям рішення сесією ради про надання або про відмову у наданні дозволу.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тож сплачений позивачем судовий збір належить стягнути з відповідача у розмірі пропорційному до обсягу задоволених позовних вимог, який становить 384,20 грн.

24.12.2019 до суду від позивача надійшла заява про стягнення ще й судових витрат в порядку ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, які складаються з витрат на правничу допомогу.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на ту обставину, що до завершення розгляду справи позивач так і не надав будь-яких доказів на підтвердження факту існування договірних відносин позивача з особою, яка надає правничу допомогу, як і доказів на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на правничу допомогу, заява про стягнення судових витрат до уваги судом не приймається.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (вул. Незалежності, 44, с. Мала Перещепина, Новосанжарський район, Полтавська область, 39320, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (вул. Незалежності, 44, с. Мала Перещепина, Новосанжарський район, Полтавська область, 39320, ) з приводу розгляду клопотання ОСОБА_1 від 12.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоперещепинської сільської ради (за межами населених пунктів) Новосанжарського району Полтавської області.

Зобов`язати Малоперещепинську сільську раду Новосанжарського району Полтавської області (вул. Незалежності, 44, с. Мала Перещепина, Новосанжарський район, Полтавська область, 39320, ) розглянути по суті клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 12.11.2019 (вх. №04-07/172 від 14.11.2019) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоперещепинської сільської ради (за межами населених пунктів) Новосанжарського району Полтавської області.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (вул. Незалежності, 44, с. Мала Перещепина, Новосанжарський район, Полтавська область, 39320, ) частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун