Справа № 554/6327/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р.Справа № 554/6327/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 25.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Микитенко В.М., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, 36002, повний текст складено 25.11.19 року по справі № 554/6327/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Михайлюка Анатолія Івановича , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій інспектора протиправними,поновлення строку на оскарження постанови,визнання незаконною та скасування постанови серії НК №992977 від 11.09.2018 р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Михайлюка Анатолія Івановича, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Михайлюка Анатолія Івановича щодо винесення постанови серії НК № 9929677 від 11.09.2018;

- визнати незаконною та скасувати постанову серії НК № 9929677 від 11.09.2018 по справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. згідно з ч. 2 ст. 140 КУпАП.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що інкримінованих їй порушень не вчиняла, оскільки, на думку позивача, розміщення тимчасової споруди - торгівельного кіоску на АДРЕСА_4 не пов`язано з обслуговуванням учасників дорожнього руху та розміщено на землях міської ради відповідно договору особистого земельного сервітуту, який 19.10.2017 року укладений між Полтавською міською радою та позивачем, відповідно до якого в сервітутне землекористування на підставі рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 15.09.2017 року «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» позивачу передано земельну ділянку загальною площею 24 кв. м, а тому не є порушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Крім того, позивачем зазначено, що при притягненні її до відповідальності відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення, а саме не повідомлено позивача належним чином про час і місце розгляду справи, чим позбавив позивача можливості, як взяти участь у розгляді справи, так і належним чином здійснити свій захист від обвинувачення. Також зазначено, що справу розпочато, а процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено поза межами процесуальних строків.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.10.2018 залучено в якості другого відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2019 адміністративний позов задоволено частково. Постанову НК № 992977 від 11.09.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 140 КУпАП визнано протиправною та скасовано, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Крім того, скаржником зазначено про заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а саме на ухвалу суду першої інстанції від 16.07.2019, відповідно до якої судом поновлено позивачу строк на оскарження постанови серії НК № 9929677 від 11.09.2018, прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в апеляційній скарзі зазначено, що доводи та причини викладені позивачем з метою обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду не є поважними, відтак скаржник просить суд апеляційної інстанції залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 .

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою серії НК № 9929677 від 11.09.2018 року на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 2 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. за те, що вона 10.09.2018 року о 10 год. 00 хв. на АДРЕСА_3 встановила тимчасову стаціонарну споруду - МАФ в межах червоної лінії вулиці без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушила п. 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху України, п. 3.3.1, 3.7.4. ДСТУ 3587-97, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року (а. с. 17, 181).

Не погоджуючись з постановою серії НК № 9929677 від 11.09.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суду першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху, впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 74, 75 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Проте, оскаржувана постанова, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП не має посилання на засіб, яким здійснювалась фотозйомка, а також відповідачем до постанови приєднано роздруківку фотознімки, яка не містить жодних пояснювальних написів та адреси, що з огляду на правозастосування Верховного суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, позбавляє фототаблицю доказового значення.

Крім того за результатами акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10.09.2018 року, яке проводилось по АДРЕСА_2 встановлено, що ділянка не відповідає вимогам пунктів 3.3.1, 3.3.3, 3.7.4 ДСТУ 3587-97, п. 1.5. ПДР України, пунктам 20, 26, 27 постанови Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року (а.с. 183-192).

З урахуванням того, що відомості про вказаний акт не вказані в оскаржуваній постанові НК № 9929677 від 11.09.2018 року в якості додатків чи доказів правопорушення, колегія суддів позбавлена можливості прийняти вказаний доказ в якості належного, допустимого та достовірного

Також вказаний акт не містить посилання на застосовані засоби вимірювання та про жодні додатки до нього. До акту приєднано схеми та викопіювання стосовно АДРЕСА_2, які до того ж не містять пояснювальних написів щодо тимчасової споруди по АДРЕСА_3, про яку вказано в оскаржуваній постанові.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п. 3 п. б ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі будівництва належить здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Згідно з ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Питання встановлення на земельних ділянках тимчасових споруд регулюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно ст. 10 «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, створення у разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; організація місць відпочинку для населення; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів, тощо; визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; визначення графіків роботи зовнішнього освітлення територій; визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд, торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; визначення в установленому поряду розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушення законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.

Згідно п. 2.1-2.3 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», підставою для розміщення ТС (тимчасової споруди) є паспорт прив`язки ТС. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС. До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Полтавської міської ради від 31.01.2017 року продовжено розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_4 для провадження підприємницької діяльності на 1 рік (т.1, а.с. 20).

Рішенням Полтавської міської ради від 16.06.2017 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) щодо стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_4 та встановлено особистий строковий земельний сервітут з оформленням відповідного договору у встановленому порядку та терміни, визначені відповідними рішеннями Полтавської міської ради про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (т. 1, а.с. 19).

Рішенням Полтавської міської ради від 15.09.2017 року знову продовжено розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_4 для провадження підприємницької діяльності на 1 рік, тобто - по 15.09.2017 року, тоді як оспорювану постанову винесено 11.09.2018 року (т. 1, а.с. 20).

На виконання вказаних рішень за замовленням ФОП ОСОБА_1 уповноваженою установою ТОВ Науково-виробничим інститутом «ЗЕМРЕСУРС» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 22-24).

У 2007 році ПФ МЕМ ПАТ «Полтаваобленерго» виготовлено робочий проект внутрішнього електропостачання вказаної стаціонарної тимчасової споруди (т. 1, а.с. 50-61), ФОП « ОСОБА_2 » виготовлено робочий проект водопостачання та водовідведення (т. 1, а.с. 62-74).

Листом УЖКГ Полтавської міської ради від 27.02.2017 року надано погодження щодо посадки двох дерев та встановлення лав по АДРЕСА_5 для упорядкування прилеглої території магазину непродовольчих товарів ФОП « ОСОБА_1 » (т. 1, а.с. 75).

24.07.2017 року Управлінням з питань містобудування та архітектури виконкому Полтавської міської ради було видано ФОП ОСОБА_1 паспорт прив`язки стаціонарної споруди - торгівельного кіоску на АДРЕСА_4, дія якого продовжена до 15.09.2022 року (т. 1, а.с. 42-49). Отже, вказаний паспорт прив`язки є підставою розміщення тимчасової споруди, відхилення від паспорту прив`язки не допускається.

Проектна організація, що розробляла проектну документацію, з огляду на вимоги ст. 26 ЗУ «Про архітектурну діяльність», несе відповідальність за відповідність проектної документації вихідним даним на проектування, вимогам державних стандартів, норм і правил.

За договором особистого строкового земельного сервітуту від 19.10.2017 року Полтавська міська рада на підставі рішення 12 сесії Полтавської міської ради 7 скликання від 15.09.2017 року встановила сервітутне землекористування (обмежене платне користування) на земельну ділянку, площею 24 кв.м. для подальшого розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску на АДРЕСА_4 для ФОП ОСОБА_1 на термін з 15.09.2017 року по 15.09.2022 року (т.1, а.с. 81-88).

Зі змісту довідки начальника Управління з питань містобудування та архітектури, головного архітектора міста Шевельова М. від 27.01.2017 року колегією суддів встановлено, що відповідно до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава, затвердженої рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 192 від 04.12.2013 року «Про затвердження комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава», місце розміщення тимчасової споруди - торгівельного кіоску на АДРЕСА_4 перебуває в межах зони «Б», де не заборонено подальше розміщення стаціонарних тимчасових споруд за умови дотримання чинних державних санітарно-гігієнічних, будівельних норм та правил (т. 1, а. с. 243).

Отже, паспорт прив`язки є комплексним документом (актом) дозвільного характеру, який включає містобудівну документацію, документацію з благоустрою території і який оформляється виконавчим органом міської ради - управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища та набуває чинності після його підписання керівником відповідного виконавчого органу міської ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що відповідач жодними доказами не довів протиправності дій позивача, а саме виконання робіт по АДРЕСА_3 в межах червоної лінії, тощо без погодження з уповноваженим органом Нацполіції, тоді як останнім получено до матеріалів справи належні, допустимі та достовірні докази правомірності землекористування у визначеному місці, в тому числі, комплексний дозвільний документ - паспорт прив`язки та договір строкового земельного сервітуту, укладений із Полтавською міською радою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність оскаржуваної постанови, з огляду на недоведеність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку на звернення до суду з вказаним позовом, колегія суддів зазначає про їх необґрунтованість, оскільки дослідивши матеріали справи та доводи викладені в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з вказаним позовом, колегія суддів зазначає про поважність вказаних в заяві причин пропуску процесуального строку, відтак судом першої інстанції ухвалою від 16.07.2019 року правомірно поновлено позивачу строк звернення до суду з вказаним позовом.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 25.11.2019 року по справі № 554/6327/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 06.02.2020 року