Справа № 642/439/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р.Справа № 642/439/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Манько О.М.

представник позивача Кубай Ю.М.

позивач ОСОБА_1

апелянт ОСОБА_2

представник апелянта Мельниченко Є.О.

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Командира роти №3 батальйону №3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Куденка Ярослава Миколайовича на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Євтіфієв В.М., м. Харків, повний текст складено 18.12.19 року по справі № 642/439/19

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідачів що полягають у зупинці його транспортного засобу, притягненні його до адміністративної відповідальності, направленні на проходження медичного огляду, застосуванні адміністративного затримання та перевищення встановленого часу адміністративного затримання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду, застосування до ОСОБА_1 адміністративного затримання з перевищенням встановленого часу адміністративного затримання.

В решті вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , щодо притягнення до адміністративної відповідальності, відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідачем, Командиром роти №3 батальйону №3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Куденко Ярославом Миколайовичем, подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на викладені доводи та прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представники, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач, ОСОБА_3 , апелянт та його представник, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач, ОСОБА_4 , в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 10.11.2018р. позивач рухався на транспортному засобі Мерседес держ. № НОМЕР_1 по вул. Беркоса та о 00:10 год. біля будинку № 27-а був зупинений нарядом патрульної поліції у складі інспекторів 1 взводу 3 роти 3 батальону УПП м. Харкова Прохватилова Д.Г. (№.з.0003806) та ОСОБА_4 (№.з.0003672).

За невизначеною причиною зупинки, позивач був змушений приблизно о 00:50 год. звернутися за номером «102» до чергової частини ГУ НП в Х/о зі скаргою на незаконні дії поліцейських та виклик їхнього керівника.

На цей виклик прибув інший наряд, а потім біля 02:00 год. прибув командир роти № 3 батальону № 3 ОСОБА_2 та наряд зі своїми «свідками».

ОСОБА_2 висловив підозру стосовно позивача, в керуванні т/з в стані сп`яніння для чого в присутності наявних «свідків» запропонував позивачу пройти тест на газоаналізаторі. Від проходження такого тесту позивач відмовився із сумніву щодо відповідності пристрою метрологічним нормам, з гігієнічних міркувань, оскільки мундштук того пристрою не був одноразовим та наявності двох «свідків», щодо неупередженості яких є сумніви. Разом з тим позивач погодився пройти огляд в медичному закладі.

За результатом огляду в медичному закладі о 03:05 год. був складений висновок № 2307 від 10.11.2018 р. щодо його результатів, згідно якого у позивача ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Після медичного огляду, ОСОБА_2 щодо позивача, для встановлення особи та складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, було застосовано адміністративне затримання про що їм складено протокол АА № 026672 від 10.11.2018 року.

Позивач посилається на те, що ніякого матеріалу під час адміністративного затримання складено не було.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне затримання позивач був доставлений до Холодногорського ВП ГУНП в Харківській області та відпущений одночасно: о. 04:00 год.

Позивачу було вручено повідомлення про виклик на 21.11.2018 р. о 14.00 год. до УПП для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

15.11.2018 р. позивач звернувся до УПП зі скаргою в якій зокрема просив провести перевірку з питання безпідставної зупинки його транспортного засобу, порушення нарядом норм КУпАП, незаконного адміністративного затримання, перевищення передбаченого законом часу адміністративного затримання, наявності справи про адміністративне правопорушення та підстав виклику до УПП.

У відповідь листом № С-2430/41/14/01-2018 р. від 28.12.2018 р. позивачу повідомлено що провадження по адміністративній справі щодо позивача закрито за ч. 1 ст. 247 КУпАП, з інших питань порушень з боку поліцейських не встановлено.

Непогодившись з такими діями відповідачів, вважаючи, що працівники поліції зупинили його автомобіль з перевищенням повноважень, встановлених Законом України "Про Національну поліцію", оскільки не мали на то законних підстав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що працівники поліції порушили права позивача, гарантовані Конституцією України, оскільки діяли у спосіб та порядок невизначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п.п. 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вимогами статті 254 КУпАП України визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2, 7 статті 258 КУпАП України визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму та основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. В них мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків, потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів у їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи;

Пунктами 1-9 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають працівнику поліції право зупинити транспортний засіб.

Всі інші причини зупинки автомобіля є незаконними. У кожному разі працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у зазначеній статті.

Отже, якщо поліцейський не називає причину зупинки, його подальші дії є незаконні і особа не зобов`язана їх виконувати.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Судова колегія зауважує, що відповідачем не надано суду запису з камери поліцейського або запису з відеореєстратора.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У рішенні від 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що працівники поліції зупинили автомобіль позивача з перевищенням повноважень встановлених ст. 35 Законом України «Про Національну поліцію», оскільки ними не доведено наявність на це законних підстав.

Щодо огляду на стан сп`яніння або направлення для цього особи у медичний заклад, колегія суддів зазначає наступне.

Поліцейський проводить такі дії лише за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Такими ознаками є : запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом встановлено, що за результатом огляду в медичному закладі о 03:05 год. був складений висновок № 2307 від 10.11.2018 р. згідно якого у позивача ознаки сп`яніння не виявлено.

Тобто працівники поліції направили позивача на проведення медичного/огляду без законних підстав: за відсутності передбачених Інструкцією ознак.

Після медичного огляду, для встановлення особи та складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне затримання про що було складено протокол АА № 026672. о 03-30 10.11.2018 р. Ніякого матеріалу під час адміністративного затримання складено не було.

Статтею 7 Закону України «Про Національну поліцію» визначено що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

За вимогами ст. 263 КУпАП встановлено що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку фактичне обмеження свободи пересування позивача здійснювалось з 00:10 год. до 04:00, оскільки згідно протоколу про адміністративне затримання саме в цей час позивач був звільнений.

Таким чином в порушення наведених норм позивач був позбавлений права на вільне пересування більший проміжок часу, ніж передбачено законом.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що стаття 259 КУпАП передбачає єдину підставу доставлення громадяна з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення при неможливості його складання на місці виявлення адміністративного правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим.

Проте, відповідно до ст. 258 КУпАП складання протоколу за ст. 126 КУпАП не є обов`язковим. В такому випадку має бути складена постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності другий примірник якої вручається порушнику.

Як свідчать матеріали справи, копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку передбаченому ст. 285 КУпАП позивачу не вручалась, що свідчить про порушення поліцейськими зазначеної норми.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що особу позивача не було встановлено під час зупинки його транспортного засобу, оскількі такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, додаток №4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, міститься підтвердження того, що саме громадянина ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, було запрошено до підрозділу поліції (т. 1 а.с.8)

Відповідно до направлення до Обласного наркодиспансеру на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, додаток № 1 до Інструкції, зазначено, що «особу встановлено» « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Отже, ОСОБА_2 як посадова особа не мав законного права складати протокол АА №026672 затримання особи 10.11.2018 року з підстав «встановлення особи» у зв`язку з тим, що особу вже було встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що статтею 284 КУпАП визначено види постанов по справі про адміністративне правопорушення. Так, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що відносно позивача було закрито справу за ст. 247 КУпАП, судова колегія звертає увагу на те, що обов`язковою вимогою діючого законодавства є винесення письмової постанови, як процесуального документу. Проте, під час розгляду справи відповідачами не було надано такої постанови.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, інспектори, під час зупинки транспортного засобу позивача, направлення останнього на проходження медичного огляду, застосування до ОСОБА_1 адміністративного затримання, діяли не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином працівники поліції порушили права позивача, гарантовані Конституцією України.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Колегія суддів також звертає увагу на загальні засади недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачами під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість та правомірність їх дій.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 року у по справі № 642/439/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командира роти №3 батальйону №3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Куденка Ярослава Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 року по справі № 642/439/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 10.02.2020 року