Справа № 640/9465/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9465/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаль М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, суддя Погрібніченко І.М., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЮРО ВИН" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЮРО ВИН" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 13 травня 2019 року №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Офіс великих платників податків ДПС звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі його представника.

Щодо заявленого клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі представник Офісу великих платників податків ДПС просить здійснити процесуальне правонаступництво замінивши відповідача Офіс великих платників податків ДФС на його правонаступника -Офіс великих платників податків ДПС.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України № 537 від 19.06.2019 року «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено Офіс великих платників податків Державної податкової служби.

30 липня 2019 року відбулася державна реєстрація юридичної особи - Офісу великих платників податків ДПС (), яка є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС ().

Згідно з наказом Офісу великих платників податків ДПС від 29.08.2019 року №9 «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС» розпочато виконання повноважень Офісом великих платників податків ДПС повноважень Офісву великих платників податків ДФС.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Офіс великих платників податків ДФС його правонаступником - Офісом великих платників податків ДПС.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "БЮРО ВИН" є юридичною особою, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

ОВП ДФС України проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "БЮРО ВИН" () з питань правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення в період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2018 року.

За результатами перевірки складено акт від 27 листопада 2018 року №н68/18/28-10-14-09/ (далі - Акт перевірки від 27 листопада 2018 року).

За висновками Акта перевірки від 27 листопада 2018 року документальною невиїзною перевіркою ТОВ "БЮРО ВИН" з питань правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів "Набір кухонних приладів 6 одиниць", "Пшениця тверда, сушена, лущена, не подрібнена, харчова", "М`ясо свійських свиней їстівне (задня нога), окіст, сушене, у відрубках: - Хамон…, на кістці", встановлено порушення ТОВ "БЮРО ВИН" вимог:

- Закону України "Про митний тариф України", підпункту "г" пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, щодо невірної класифікації товарів замість товарних під категорій 0210 11 31 00 (ставка ввізного мита 20 %; пільгова для ЄС в 2016 році - 17,5 %, в 2017 році - 15 %, в 2018 році - 12,5 %) застосовано 1602 41 10 00 (ставка ввізного мита 10 %, пільгова для ЄС в 2016 році - 8,8 %, в 2017 році - 7,5 %, в 2018 році - 6,3 %), замість 1104 29 81 00 (ставка ввізного мита 20 %, пільгова для ЄС в 2016 році - 16,7 %, в 2017 році - 13,3 %) застосовано 1001 19 00 00 (ставка ввізного мита для ЄС в 2016 році - 7,5 %, в 2017 році - 5 %), замість 8215 10 90 00 (ставка ввізного мита 10 %; пільгова для ЄС в 2016 році - 7,5 ) застосовано 7418 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0 %), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на суму 1 422 215,61 грн.

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму мита, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 284 443,14 грн.

В результаті вищевказаних порушень та відповідно до пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, статті 278, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України ТОВ "БЮРО ВИН" було занижено податкові зобов`язання на суму 1 706 658, 75 грн, з них по ввізному миту на суму 1 422 215, 61 грн, по ПДВ на суму 284 443, 14 грн.

Не погоджуючись з Актом перевірки від 27 листопада 2018 року ТОВ "БЮРО ВИН" подано до ОВП ДФС України відповідь - пояснення.

ОВП ДФС України листом від 22 грудня 2018 року №54446/10/28-10-14-09-13 повідомило позивача про те, що у зв`язку з неможливістю об`єктивного розгляду заперечення без перевірки паспортів якості продуктів, які не долучені до електронних копій документів за митними деклараціями, що надавались до митного оформлення, та які неможливо було дослідити під час документальної невиїзної перевірки ТОВ "БЮРО ВИН" (), у відповідності до вимог пункту 5 частини 7 статті 346 Митного кодексу України ОВП ДФС прийнято рішення призначити документальну позапланову виїзну перевірку з питань, що стали предметом оскарження.

Так, у період з 26 грудня 2018 року по 10 січня 2019 року ОВП ДФС України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "БЮРО ВИН" () на акт документальної невиїзної перевірки від 27 листопада 2018 року №н68/18/28-10-14-09/ "Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "БЮРО ВИН" () з питань правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення в період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2018 року", за результатами якої складено акт від 24 січня 2019 року №8/19/28-10-14-09/ (далі - Акт перевірки від 24 січня 2019 року).

За висновками Акта перевірки від 24 січня 2019 року, документальною невиїзною перевіркою ТОВ "БЮРО ВИН" з питань правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів "Набір кухонних приладів 6 одиниць", "Пшениця тверда, сушена, лущена, не подрібнена, харчова", "М`ясо свійських свиней їстівне (задня нога), окіст, сушене, у відрубках: - Хамон…, на кістці", встановлено порушення ТОВ "БЮРО ВИН" вимог:

- Закону України "Про митний тариф України", підпункту "г" пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, щодо невірної класифікації товарів замість товарних під категорій 0210 11 31 00 (ставка ввізного мита 20 %; пільгова для ЄС в 2016 році - 17,5 %, в 2017 році - 15 %, в 2018 році - 12,5 %) застосовано 1602 41 10 00 (ставка ввізного мита 10 %, пільгова для ЄС в 2016 році - 8,8 %, в 2017 році - 7,5 %, в 2018 році - 6,3 %), замість 1104 29 81 00 (ставка ввізного мита 20 %, пільгова для ЄС в 2016 році - 16,7 %, в 2017 році - 13,3 %) застосовано 1001 19 00 00 (ставка ввізного мита для ЄС в 2016 році - 7,5 %, в 2017 році - 5 %), замість 8215 10 90 00 (ставка ввізного мита 10 %; пільгова для ЄС в 2016 році - 7,5 ) застосовано 7418 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0 %), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на суму 1 427 524, 32 грн.

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму мита, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 285 504, 85 грн.

В результаті вищевказаних порушень та відповідно до пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, статті 278, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України ТОВ "БЮРО ВИН" було занижено податкові зобов`язання на суму 1 713 029,17 грн, з них по ввізному миту на суму 1 427 524,32 грн, по ПДВ на суму 285 504,85 грн.

06 лютого 2019 року ТОВ "БЮРО ВИН", не погоджуючись з висновками Акта перевірки від 24 січня 2019 року, подало до ОВП ДФС України заперечення.

ОВП ДФС України листом від 13 лютого 2019 року за №7120/10/28-10-14-09-13 розділ 4 "Висновок" акту від 24 січня 2019 року №8/19/28-10-14-09/ "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "БЮРО ВИН" () на акт документальної невиїзної перевірки від 27 листопада 2018 року №н68/18/28-10-14-09/ "Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "БЮРО ВИН" () з питань правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення в період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2018 року" залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі висновків Акту перевірки від 24 січня 2019 року, відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 18 лютого 2019 року, а саме:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 322 443,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 257 954,40 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 64 488,60 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на 1 620 215,03 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 1 289 772,02 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 322 443,01 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 25 березня 2019 року №13856/6/99-99-11-06-03-25 продовжено розгляд скарги до 10 травня 2019 року.

08 травня 2019 року рішенням ДФС України від №21116/6/99-99-11-06-03-25 частково задоволено скаргу ТОВ "БЮРО ВИН" та зменшено суму грошових зобов`язань, визначених товариству у ППР ОВП ДФС від 18 лютого 2019 року № та № з урахуванням не підтвердження висновків щодо класифікації товару "Прошуттою…" та "Хамон…" (окрім товару "Хамон Серрано Куратель на кістці", "Хамон Курадо на кістці Tello" торговельної марки Tello виробництво Industrias Carnicas Tellо, та "Хамон Іберіко де Бейота DO Гіхуело(на кістці)" торговельної марки Aljomar виробництва Jamones Aljomar S.A.) та зазначеними в МД, та з урахуванням цього рішення щодо правильності нарахування митних платежів на товар "Набір кухонних приладів 6 одиниць…", оформлений за МД від 07 жовтня 2016 року №125130013/2016/415692. Відповідно до пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України ППР ОВП ДФС від 18 лютого 2019 року № та № вважатимуться відкликаними з дня надходження до платника податків нових ППР, які будуть містити зменшену суму грошових зобов`язань.

13 травня 2019 року ОВП ДФС прийнято нові податкові повідомлення - рішення, а саме:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на 98 814,25 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 79 051,39 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 19 762,85 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на 19 762, 86 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 15 810,29 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 952,57 грн.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм податкового законодавства та підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частинами першою, другою статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

В силу частини четвертої статті 69 МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Відповідно до частини сьомої статті 69 МК України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Відповідно до частини другої статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Приписи наведених норм дають підстави стверджувати, що у контролюючого органу є можливість митного контролю після завершення митного оформлення виключно за умови виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи під час пропуску товарів через митний кордон України або надходження документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

Водночас наказ про призначення документальної невиїзної перевірки обов`язково має містити визначені ч. 2 ст. 351 МК України підстави для її проведення, які зі змісту такого наказу можливо було чітко ідентифікувати.

Як убачається з акта перевірки від 27 листопада 2018 року, що документальна невиїзна перевірка ТОВ "БЮРО ВИН" проведена відповідно до пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України та наказу ОВП ДФС від 23 жовтня 2018 року №1976 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "БЮРО ВИН".

Разом з тим, Акт перевірки від 27 листопада 2018 року не містять жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому саме вони полягають. Також у вказаних документах відсутні відомості про отримання інформації про такі порушення товариства від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Також посилання в Акті перевірки від 27 листопада 2018 року на пункт 1 частини другої статті 351 Митного кодексу України не дає можливості ідентифікувати визначену вказаною нормою фактичну підставу для призначення документальної невиїзної перевірки позивача, що суперечить положенням Митного кодексу України.

Крім того, матеріали справи не містять наказу ОВП ДФС від 23 жовтня 2018 року №1976 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "БЮРО ВИН", на який міститься посилання у зазначеному Акті перевірки.

Таким чином, висновки викладенні за наслідками проведення документальної невиїзної перевірки, не містять жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому саме вони полягають. Також у вказаних документах відсутні відомості про отримання інформації про такі порушення підприємства від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі №809/911/17 зазначив, що лише дотримання встановлених законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання процедурних вимог щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.

Щодо визначення відповідачем коду класифікації імпортованого товару, колегія суддів зазначає наступне.

З розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення - рішення від 13 травня 2019 року № вбачається, що у період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2018 року ТОВ "БЮРО ВИН" було ввезено в митному режимі імпорту товар "Пшениця тверда, сушена, лущена, на подріблена, харчова", "Хамон Серрано Куратель на кістці", "Хамон Курадо на кістці Tello" торговельної марки Tello виробництво Industrias Carnicas Tellо, та "Хамон Іберіко де Бейота DO Гіхуело(на кістці)" торговельної марки Aljomar виробництва Jamones Aljomar S.A.

Імпорт товарів здійснювався згідно таких митних декларацій: від 26 квітня 2016 року №125110011/2016/4929; від 26 квітня 2016 року №125110011/2016/4942; від 13 червня 2016 року №125110011/2016/6559; від 19 липня 2016 року №125110011/2016/7749; від 16 серпня 2016 року №125130013/2016/412159; від 13 вересня 2016 року №125130013/2016/414057; від 13 вересня 2016 року №125130013/2016/414062; від 12 жовтня 2016 року №125130013/2016/416056; від 21 листопада 2016 року №125130013/2016/418794; від 11 квітня 2017 року №UA125110/2017/405781; від 04 липня 2017 року №UA125110/2017/411049; від 29 серпня 2017 року №UA125110/2017/415168; від 10 жовтня 2017 року №UA125110/2017/418287; від 24 жовтня 2017 року №UA125110/2017/419271; від 05 грудня 2017 року №UA125110/2017/422232; від 15 березня 2018 року №UA125110/2018/404514; від 25 квітня 2018 року №UA125110/2018/407662; від 08 травня 2018 року №UA125110/2018/408452; від 02 липня 2018 року №UA125110/2018/412361; від 27 серпня 2018 року №UA125110/2018/416276; від 07 жовтня 2016 року №125130013/2016/415692; від 18 травня 2016 року №125110011/2016/5684; від 10 березня 2016 року №125110011/2016/3003; від 14 березня 2017 року №UA125110/2017/403967.

З розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення - рішення від 13 травня 2019 року № вбачається, що у період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2018 року ТОВ "БЮРО ВИН" було ввезено в митному режимі імпорту товар "Пшениця тверда, сушена, лущена, на подріблена, харчова", "Хамон Серрано Куратель на кістці", "Хамон Курадо на кістці Tello" торговельної марки Tello виробництво Industrias Carnicas Tellо, та "Хамон Іберіко де Бейота DO Гіхуело(на кістці)" торговельної марки Aljomar виробництва Jamones Aljomar S.A.

Імпорт товарів здійснювався згідно таких митних декларацій: від 26 квітня 2016 року №125110011/2016/4929; від 26 квітня 2016 року №125110011/2016/4942; від 13 червня 2016 року №125110011/2016/6559; від 19 липня 2016 року №125110011/2016/7749; від 16 серпня 2016 року №125130013/2016/412159; від 13 вересня 2016 року №125130013/2016/414057; від 13 вересня 2016 року №125130013/2016/414062; від 12 жовтня 2016 року №125130013/2016/416056; від 21 листопада 2016 року №125130013/2016/418794; від 21 листопада 2016 року №125130013/2016/418796; від 17 січня 2017 року №125130013/2017/400420; від 11 квітня 2017 року №UA125110/2017/405781; від 04 липня 2017 року №UA125110/2017/411049; від 29 серпня 2017 року №UA125110/2017/415168; від 10 жовтня 2017 року №UA125110/2017/418287; від 24 жовтня 2017 року №UA125110/2017/419271; від 05 грудня 2017 року №UA125110/2017/422232; від 15 березня 2018 року №UA125110/2018/404514; від 25 квітня 2018 року №UA125110/2018/407662; від 08 травня 2018 року №UA125110/2018/408452; від 02 липня 2018 року №UA125110/2018/412361; від 27 серпня 2018 року №UA125110/2018/416276; від 07 жовтня 2016 року №125130013/2016/415692; від 18 травня 2016 року №125110011/2016/5684; від 10 березня 2016 року №125110011/2016/3003; від 14 березня 2017 року №UA125110/2017/403967.

Метою митного оформлення згідно частини 1 статті 246 МК України є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №650, затверджено Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - Порядок №650).

У відповідності до вимог пункту 1 Порядку №650 цей Порядок визначає порядок роботи відділу митних платежів (далі - ВМП), підрозділу митного оформлення (далі - ПМО) та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття попередніх рішень про класифікацію товарів та рішень про визначення коду товару, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів, а також здійснення оформлення та реєстрації рішень, надання звітності та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного поста у напрямі класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД).

У пункті 3 Порядку №650 вживаються такі визначення, як "контроль правильності класифікації товарів" - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

У пункті 3 Порядку №650 зазначено, що "рішення про визначення коду товару" - документ установленої форми, який оформлюється посадовими особами ВМП, уповноваженими особами ПМО чи митного поста у разі необхідності прийняття рішення про класифікацію товарів. Форма рішення про визначення коду товару затвердження Додатком № 5 Порядку від 30 травня 2012 року №650.

У пункті 2 Розділу ІІІ Порядку №650 визначено, що посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Вимоги пункту 3 Розділу ІІІ Порядку №650 передбачають, що рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей. У разі коли посадові особи ВМП направлені для виконання службових обов`язків до ПМО чи митного поста, Рішення щодо складного випадку класифікації товару приймається такими посадовими особами без підготовки запиту до ВМП. У разі самостійного виявлення ВМП порушення правил класифікації товарів під час проведення контролю правильності класифікації товарів, задекларованих у митних деклараціях, поданих до митного оформлення, ВМП вноситься відмітка за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) про прийняття до виконання відповідної митної формальності щодо проведення контролю правильності класифікації товарів та в разі потреби прийняття Рішення.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, Київська міська митниця ДФС, здійснюючи перевірку правильності класифікації товарів в митних деклараціях позивача від 26 квітня 2016 року №125110011/2016/4929; від 26 квітня 2016 року №125110011/2016/4942; від 13 червня 2016 року №125110011/2016/6559; від 19 липня 2016 року №125110011/2016/7749; від 16 серпня 2016 року №125130013/2016/412159; від 13 вересня 2016 року №125130013/2016/414057; від 13 вересня 2016 року №125130013/2016/414062; від 12 жовтня 2016 року №125130013/2016/416056; від 21 листопада 2016 року №125130013/2016/418794; від 11 квітня 2017 року №UA125110/2017/405781; від 04 липня 2017 року №UA125110/2017/411049; від 29 серпня 2017 року №UA125110/2017/415168; від 10 жовтня 2017 року №UA125110/2017/418287; від 24 жовтня 2017 року №UA125110/2017/419271; від 05 грудня 2017 року №UA125110/2017/422232; від 15 березня 2018 року №UA125110/2018/404514; від 25 квітня 2018 року №UA125110/2018/407662; від 08 травня 2018 року №UA125110/2018/408452; від 02 липня 2018 року №UA125110/2018/412361; від 27 серпня 2018 року №UA125110/2018/416276; від 07 жовтня 2016 року №125130013/2016/415692; від 18 травня 2016 року №125110011/2016/5684; від 10 березня 2016 року №125110011/2016/3003; від 14 березня 2017 року №UA125110/2017/403967; від 21 листопада 2016 року №125130013/2016/418796; від 17 січня 2017 року №125130013/2017/400420, не знайшла підстав для зміни коду товару згідно із УКТЗЕД, тим самим погодившись із кодом товару, який визначений декларантом.

Згідно з приписами частини 7 статті 69 Митного кодексу України зміна коду товару згідно із УКТЗЕД відбувається шляхом прийняття рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів.

Проте, як убачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України за результатами перевірки позивача, яка оформлена Актами перевірки від 27 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року, не приймалися рішення про визначення коду товарів згідно з УКТЗЕД.

Частиною 7 статті 69 Митного кодексу України передбачено, що обов`язковими є рішення щодо класифікації товарів, які прийняті органами доходів і зборів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №П/811/849/17 (К/9901/11284/18).

У даному ж випадку, визначення суми грошових зобов`язань позивачу згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відбулось за відсутності результатів митного контролю.

Більше того, імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна невиїзна перевірка, пройшов митне оформлення. Подані до митного оформлення МД були прийняті митним органом, а імпортований товар випущено у вільний обіг.

При цьому, якщо митні органи внесли товар до певного коду номенклатури та пропустили товар, то в подальшому вони не мали підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень у зв`язку з виявленням помилки у класифікації товарів.

Слід зазначити, що згідно матеріалів справи, відповідач, визнавши неправильним код УКТ ЗЕД, визначений позивачем, не прийняв у порядку та у спосіб, встановлений Митним кодексом України, рішення щодо визначення правильного коду товару, що суперечить наведеним вище приписам частини 7 статті 69 Митного кодексу України.

Таким чином, відсутність рішення про визначення коду товару та наявність факту випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.03.2018 року у справі № 808/278/13-а (адміністративне провадження № К/9901/3444/18) та від 08.05.2018 року у справі № 808/1341/14 (адміністративне провадження № К/9901/7237/18).

Отже, відповідач діяв неправомірно донараховавши податкові зобов`язання без прийняття рішення про зміну коду, виключно на підставі акту документальної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки ОВП ДФС приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв поза межами своїх повноважень та не у спосіб визначений чинним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.