Справа № 120/4035/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2020 р. Справа № 120/4035/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21000)

до: Приватного підприємства «Оптиміст-Л» (вул. Келецька, б. 61а, м. Вінниця, 21027)

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Оптиміст-Л» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по списку № 2 в сумі 18 166 грн. 84 коп..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по списку № 2, яка не сплачена за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року в загальній сумі 18 166 грн. 84 коп.. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 10.12.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.12.2019 року за вх. № 59073 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він частково заперечує проти позовних вимог. Вказує, що ним з моменту отримання розрахунку (серпень 2019 року) згідно платіжних доручень відшкодовано частину витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку № 2 за період серпень-листопад 2019 року в сумі 6 070 грн. 16 коп., з яких в серпні - 1 815 грн. 00 коп., в вересні - 851 грн. 72 коп., в жовтні - 2 51 грн. 72 коп. та в листопаді - 751 грн. 72 коп.. Враховуючи, що станом на 01.08.2019 року перед позивачем у відповідача недоїмки по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку № 2 не значиться, станом на 30.11.2019 року борг відповідача перед позивачем складає 936 грн. 72 коп. (сума відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку № 2 за серпень-листопад 2019 року по 1 751 грн. 72 коп. в місяць згідно розрахунку складає 7 006 грн. 88 коп., перераховано відповідачем - 6 070 грн. 16 коп.). За таких обставин, відповідач просить позовну заяву задовольнити частково з огляду на вже здійсненні ним платежі по відшкодовано частини витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. До відзиву відповідачем додано належним чином засвідчені копії платіжних доручень та розрахунок фактичного відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку № 2.

03.01.2020 року за вх. № 366/20 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій він не заперечував те, що відповідачем були сплачені кошти на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку № 2. Разом з тим, оскільки за відповідачем рахувалась заборгованість фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за гр. ОСОБА_1 за липень 2019 року у сумі 1 499 грн. 98 коп. та за серпень 2019 року у сумі 315 грн. 55 коп., то сплачені ним кошти були зараховані в погашення існуючої заборгованості.

20.01.2020 року відповідачем до суду надано клопотання про прийняття уточненого розрахунку, у якому зазначає про визнання заборгованості у сумі 2751,72 грн.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

У серпні 2019 року позивач листом за вих. № 4251/10-1-50/05 від 16.08.2019 року направив відповідачеві розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій № 4251/10-1-50/05 від 16.08.2019 року за період з серпня 2019 року стосовно ОСОБА_2 .

Відповідач згідно платіжного доручення № 598 сплатив позивачеві 1 500 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 650 - 315 грн. 55 коп., згідно платіжного доручення № 693 - 751 грн. 72 коп., згідно платіжного доручення № 739 - 100 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 751 - 100 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення - 775 - 200 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 811 - 600 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 837 - 500 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 850 - 500 грн., згідно платіжного доручення № 865 - 751 грн. 72 коп., згідно платіжного доручення № 900 - 150 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 909 - 101 грн. 72 коп. та згідно платіжного доручення № 953 - 500 грн. 00 коп., загальна сума сплати складає - 6070,71 грн.

Вказані розрахунки відповідачем у добровільному порядку у повному розмірі не відшкодовані, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Особливості відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовані Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування») та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція), що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Відповідно до положень п. 2 р. 15 «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

Абз. 4 п. 1 ст. 2 ЗУ «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для платників збору, визначених п. 1 та 2 ст. 1 ЗУ «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», встановлюються ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в таких розмірах: 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону (п. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування»).

П. 6.1 Інструкції визначено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

За правилами, встановленими пунктом 6.7 Інструкції, передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Системний аналіз наведених норм доводить, що підприємства зобов`язані своєчасно відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Такі підприємства зобов`язані до 25-го числа кожного місяця внести відповідні суми на рахунки територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

Аналогічна правова позиція була висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у справах №826/3678/15 (постанова від 30.01.2018 року), №1170/2а-4153/12 (постанова від 06.02.2018 року).

Підставою для відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 2.

У матеріалах справи наявні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з серпня 2019 року за вих. № 4251/10-1-50/05 від 16.08.2019 року.

При цьому, позивач просить стягнути заборгованість за серпень-листопад 2019 року.

Разом з тим, суд зазначає, що органи Пенсійного фонду у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо) повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Таким чином, новий розрахунок направляється підприємству лише у випадку зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій. Від так, не направлення нових розрахунків підприємству фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є свідченням відсутності обов`язку їх сплати, а лише говорить про те, що сума відшкодування не змінилась.

За таких обставин, сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за серпень 2019 року становить 1 751 грн. 72 коп., за вересень 2019 року - 1751 грн. 72 коп., за жовтень - 1 751 грн. 72 коп., за листопад - 1 751 грн. 72 коп.. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача становить 7 006 грн. 88 коп..

Разом з тим, позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в сумі 18 166 грн. 84 коп.. На підтвердження існування саме такої суми заборгованості позивач надає витяг з картки особового рахунку відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком № 2. Суд вказує, що з останньої вбачається, що станом на 25.08.2019 року за відповідачем вже рахувалася заборгованість у сумі 17 482 грн. 41 коп.. Відповідно, загальна сума заборгованості за період з серпня по листопад 2019 року становить саме 7 006 грн. 88 коп.. Решта ж сума заборгованості утворилася за період, що передував серпню 2019 року, відповідно не підлягає стягненню у межах даного провадження, адже предметом розгляду даної справи є саме заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по Списку № 2 за період саме з серпня по листопад 2019 року.

Крім того, суд вбачає за належне також зауважити, що позивачем на надано належних та допустимих доказів шодо підтвердження заборгованості, вка виникла досерпня 2019 року. Ним не надано жодного розрахунку, витягів та повідомлення про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за період, що виник до оскаржуваного періоду (серпня 2019 року), з яких суд міг з`ясувати дійсну правомірну суму заборгованості відповідача за попередні періоди. Більш того, позивач не надав жодних розрахунків щодо утворення заборгованості у сумі 17 482 грн. 41 коп. та будь-яких первинних документів, що засвідчували б утворення вказаної суми заборгованості саме за серпень 2019 року.

Як вже зазначалось, станом на день розгляду справи в суді відповідач, на підтвердження сплати ним фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, надав платіжні доручення. Зокрема, платіжне доручення № 598 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 07/2019) на суму 1 500 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 650 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 08/2019) на суму 315 грн. 55 коп.; платіжне доручення № 693 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 09/2019) на суму 751 грн. 72 коп.; платіжне доручення № 739 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 09/2019) на суму 100 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 751 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 09/2019) на суму 100 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 775 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 09/2019) на суму 200 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 811 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 09/2019) на суму 600 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 837 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 10/2019) на суму 500 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 850 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 10/2019) на суму 500 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 865 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 10/2019) на суму 751 грн. 72 коп.; платіжне доручення № 900 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 11/2019) на суму 150 грн. 00 коп.; платіжне доручення № 909 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 11/2019) на суму 101 грн. 72 коп.; платіжне доручення № 953 (призначення платежу: відшкодування пільгових пенсій за 11/2019) на суму 500 грн. 00 коп..

Факт сплати відповідачем частини заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по Списку № 2, не заперечувався й позивачем. Водночас, останнім вказано, що оскільки за відповідачем станом на 26.08.2019 року рахувалась заборгованість фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за гр. ОСОБА_1 за липень 2019 року у сумі 1 499 грн. 98 коп. та за серпень 2019 року у сумі 315 грн. 55 коп., відповідно сплачені останнім кошти згідно платіжного доручення № 598 та № 650 було зараховано в рахунок погашення вказаної заборгованості.

Суд критично ставиться до вказаних вище пояснень позивача з огляду на те, що періодом, за який стягується спірна сума заборгованості, є серпень-листопад 2019 року, а не липень 2019 року.

Стосовно зарахування позивачем сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за попередній період, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 глави 6 Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

П. 5.4 розділу V Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 року за № 988/18283, передбачено, що операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

П. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з п. 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 2,3,6 ст. 25 вказаного Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

З викладеного слідує, що право самостійно визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, в той час як органи Пенсійного фонду не наділені правом змінювати призначення платежу, якщо таке встановлено платником та не передбачено інше чинним законодавством.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 812/1112/17 від 06.03.2018 року право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню Пенсійного Фонду України лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Аналогічна правове позиція висловлена Верховним Судом й у постанові від 02 червня 2015 року у справі № 21-166а15.

Таким чином, у позивача були відсутні правові підстави для зарахування коштів, сплачених відповідачем на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за інші (минулі періоди), ніж ті, що вказані останнім в платіжних дорученнях.

Окремо суд також вважає за необхідне зазначити, що позивач надає пояснення щодо зарахування сум сплачених згідно платіжних доручень № 598 та № 650 в рахунок погашення заборгованості за минулі періоди. Разом з тим, щодо сум, які були перераховані на його рахунки згідно платіжних доручень № 693, 739, 751, 775, 811, 837, 850, 865, 900, 909 та 953 позивач пояснень не надав. Більш того, суд вказує, що згідно картки особового рахунку відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком № 2 сума заборгованості позивача за спірний період не зменшувалась, що свідчить про не зарахування сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості відповідача за спірний період (з серпня 2019 року по листопад 2019 року) суд виходив з того, що місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій дорівнює 1 751 грн. 72 коп. Ця сума слідує з надісланого відповідачеві позивачем розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2. Місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з серпня 2019 року по листопад 2019 року не змінювався, тому загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за вказаний період складає 7 006 грн. 88 коп. (1 751 грн. 72 коп. Х 4).

Як вже зазначалось, згідно наданих платіжних доручень сплачена відповідачем сума складає 6 070 грн. 71 коп.. Разом з тим, стосовно сплачених відповідачем сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за спірний період (з серпня 2019 року по листопад 2019 року), суд не приймає до уваги платіжне доручення № 598 від 01.08.2019 року на суму 1 500 грн. 00 коп., оскільки згідно призначення платежу кошти спрямовувались на погашення заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за липень 2019 року. За таких обставин, суд вказує, що відповідачем з метою погашення заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за серпень-листопад 2019 року було сплачено 4 570 грн. 71 коп..

З огляду на те, що загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року складає 7 006 грн. 88 коп. та враховуючи, що відповідачем в погашення вказаної суми заборгованості вже сплачено 4 570 грн. 71 коп., суд доходить висновку, що за відповідачем рахується заборгованість фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за серпень-листопад 2019 року у сумі 2 436 грн. 17 коп. (7 006 грн. 88 коп. - 4 570 грн. 71 коп.).

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по Списку № 2 підлягають частковому задоволенню у сумі 2 436 грн. 17 коп..

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, беручи до уваги норми національного права, суд дійшов висновку про те, що відповідач всупереч вимогам законодавства не здійснив повну сплату нарахованих сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, позивачем надано лише платіжне доручення № 3579 від 02.12.2019 року про сплату судового збору та не зазначено про інші витрати, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то судові витрати у формі судового збору, сплачені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та ст. 2, 6, 90, 94,139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Приватного підприємства «Оптиміст-Л» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Оптиміст-Л» на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період серпень-листопад 2019 року у загальній сумі 2 436 грн. 17 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21000)

Відповідач - Приватне підприємство «Оптиміст-Л» (вул. Келецька, б. 61а, м. Вінниця, 21027)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 10.02.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна