Справа № 941/1149/19(2-а/941/16/19)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 941/1149/19(2-а/941/16/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Демченка Руслана Олександровича на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2019 року (суддя Шаєнко Ю.В., смт. Петрове, повний текст рішення складено 26.11.2019 року) у справі № 941/1149/19 (2-а/941/16/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Демченка Руслана Олександровича, про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

27.08.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Демченка Р.О. (далі по тексту відповідач), в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.08.2019 року серії ЕАВ № 1442254 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн., провадження по справі закрити.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Демченко Р.О., подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем зафіксовано докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням відповідної процедури, було взято до уваги пояснення позивача відносно скоєного адміністративного правопорушення. Апелянт вказував, що інспектором було зафіксовано порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, оскільки автомобіль, яким керував позивач рухався більше 50 км/год у населеному пункті. Апелянт вказував, що позивач проігнорував правила дорожнього руху, та здійснював керування автомобілем без виконання правила їзди, здійснив перевищення швидкості, що зафіксовано належним чином, порушення зафіксоване лазерним вимірювачем TruCAM LTI 20/20 № ТС000679 та підтверджується роздруківкою файлу пристрою, де вказана географічна широта та довгота. Після зупинки транспортного засобу інспектор запропонував надати пояснення та ознайомитись з наявними зафіксованими TruCAM LTI 20/20 № ТС000679 доказами. Апелянт вказував на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням відповідної процедури, було взято до уваги пояснення позивача відносно скоєного адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції вказував, що ним досліджено відеофайли на DVD-R диску, з відеофайлів неможливо встановити чи дійсно позивач вчинив порушення. Суд першої інстанції відхилив докази надані вимірювальним пристроєм «Вимірювач швидкості автотранспортний засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 № ТС000679», крім того, зазначив, що вимірювач був вилучений з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року. З матеріалів справи не вбачається можливим встановити, що зазначений в оскаржуваній постанові прилад TruCAM LTI 20/20 з серійним номером та ідентифікатором: № ТС000679 був введений в експлуатацію в період перебування типу засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI» в Державному реєстрі.

Матеріалами справи встановлено, що Інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенантом поліції Демченком Р.О. 21.08.2019 року складено постанову серії ЕАВ № 1442254 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, номерний знак НОМЕР_1 , 21.08.2019 року о 15 год. 52 хв., яким керував ОСОБА_1 проїхав зі швидкістю 73км/год. у населеному пункті Велика Виска, позначений дорожнім знаком 5,45, де дозволена швидкість руху 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Копію постанови ОСОБА_1 отримав, що підтверджується підписом та відміткою на постанові.

Встановлено, що ОСОБА_1 заперечував проти того, що 21.08.2019 року здійснював кермування транспортним засобом зі швидкістю 73км/год. у населеному пункті Велика Виска.

У постанові серії ЕАВ № 1442254 вказано, що швидкість руху автомобіля Toyota Land Cruiser Prado номерний знак НОМЕР_1 виміряно пристроєм TruCAM LTI 20/20 № НОМЕР_2 , наявне відео.

Як вбачається з відеозапису, здійсненого відповідачем, та який долучено до матеріалів справи, зафіксовано процедуру вимірювання пристроєм TruCAM LTI 20/20 швидкості автомобіля Toyota Land Cruiser Prado номерний знак НОМЕР_1 , яким кермував ОСОБА_1 . З запису вбачається, що інспектор запропонував позивачу ознайомитись з результатами вимірювання швидкості автомобіля, яка становила 73 км/год.

Відповідачем в обґрунтування дійсності фіксування швидкості, з якою їхав ОСОБА_1 по населеному пункту, надано сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13793 від 11.12.2018 року.

Вимірювальний засіб TruCAM LTI 20/20 зареєстрований у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером №У3197-12 та затверджений сертифікатом №UA-МІ/1-2903-2012, виданним Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 21-01/13793, виданого ДП «Укрметртестстандарт», засіб вимірювальної техніки TruCAM LTI 20/20 № ТС000679 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, термін дії свідоцтва до 11.12.2019 року, тобто вищевказаний вимірювальний пристрій TruCAM LTI 20/20 № ТС000679, був правомірно використаний інспектором при вимірюванні швидкості руху автомобіля та при фіксації порушення.

Відповідно до наявного відеозапису, зафіксовано процедуру складання постави про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував проти порушення ним правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водієм при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, наявні зафіксовані докази технічними засобами.

Згідно п. 2.3 розділу 2, п. 12.1 розділу 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.4 розділу 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

У зв`язку з наявністю адміністративного правопорушення, справа не закривається.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати здійснені позивачем та іншою стороною у справі, яка не є суб`єктом владних повноважень та у випадку задоволення позову позивача, повертаються їм за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Судові витрати позивачем по справі не здійснювались. Заявником апеляційної скарги при її поданні також не було сплачено судовий збір. За відсутності здійсненних судових витрат їх розподіл та стягнення не здійснюється.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Демченка Руслана Олександровича задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2019 року у справі № 941/1149/19 (2-а/941/16/19) скасувати.

Прийняти нове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Демченка Руслана Олександровича, про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова