Справа № 140/3520/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/3520/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Волинській області) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 , підприємець) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна на підставі рішення від 17.10.2019 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2019 ГУ ДПС у Волинській області було прийнято наказ №676 «Про проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 », згідно з яким призначено перевірку відповідача з 16.10.2019 терміном 10 робочих днів, з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства. На підставі вказаного наказу та направлень на перевірку від 15.10.2019 №№89, 90 працівниками ГУ ДПС у Волинській області 16.10.2016 здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_1 . У зв`язку з відмовою особи, яка фактично проводила розрахункову операцію, у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки було складено акт від 16.10.2019 №9/03-20-32-01-20, в якому зафіксовано факт відмови особи суб`єкта господарювання, одночасно особи, що фактично провела розрахункову операцію, у допуску службових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, примірник якого вручено платнику податків. У зв`язку з відмовою відповідача у допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки ГУ ДПС у Волинській області 17.10.2019 об 11:50 прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ОСОБА_1 , обґрунтованість якого позивач просить підтвердити в судовому порядку.

Ухвалою судді від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1).

У відзиві на позовну заяву від 19.12.2019 представник відповідача (а.с.18-21) позовні вимоги контролюючого органу не визнав, посилаючись на те, що фактично ОСОБА_2 не була надана належним чином можливість ознайомитись з наказом на проведення перевірки. Після того як підприємець повідомила, що не згідна з мотивами (підставами) для проведення перевірки, перевіряючі відмовились надавати їй для ознайомлення наказ та направлення для проведення перевірки. В подальшому 17.10.2019 ГУ ДПС у Волинській області звернулося до суду із заявою (поданням) до ФОП ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Ухвалою суду від 21.10.2019 було закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України з огляду на неможливість розгляду заяви контролюючого органу у даній справі в порядку окремого виду адміністративного провадження за наявності спору про право між сторонами у цій справі. Підстави звернення з даним позовом є аналогічними з підставами, що були наведені позивачем у поданій ним раніше заяві в порядку ст.238 КАС України. Представник відповідача вважає, що позивач безпідставно звернувся до нього з позовом, оскільки в силу пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). Вищевказана позиція повністю узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.04.2019 у справі №813/4598/16 (адміністративне провадження № К/9901/32063/18).

24.12.2019 представником позивача була подана відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів представника відповідача. При цьому вказує, що наведена відповідачем у відзиві на позов постанова Верховного Суду від 19.04.2019 в справі №813/4598/16 не містить висновки, що підлягають до застосування у даній справі, оскільки стосується інших фактичних обставин, зокрема щодо застосування арешту на підставі ст.183-3 КАС України та у зв`язку з не реалізацією контролюючим органом подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (повернення подання) у зв`язку з не усуненням недоліків подання у встановлений судом строк (а.с.35-36).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області прийнято наказ від 15.10.2019 №676 про проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 з 16.10.2019 терміном 10 робочих днів, з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства (а.с.6).

15.10.2019 на підставі вищевказаного наказу видані направлення на перевірку головним державним ревізорам-інспекторам Дацишину А.А. та Троцю О.Ю. №№89, 90 відповідно (а.с.7-8).

16.10.2019 посадовими особами ГУ ДПС у Волинській обалсті здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , а саме: магазину «Гостинний двір» у АДРЕСА_1 .

Після пред`явлення службових посвідчень посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області було запропоновано особі, яка проводила розрахунок, а саме продавцю, ознайомитися з копією наказу на проведення фактичної перевірки та направленнями, а також розписатися в направленнях на перевірку, проте було отримано відмову, про що складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку, ознайомлення та отримання примірника наказу на перевірку від 16.10.2019 №10/03-20-32-01-20 (а.с.9).

Також вказаною особою було відмовлено в допуску контролюючого органу до проведення перевірки, про що складено акт відмови від допуску до перевірки (а.с.10).

17.10.2019 в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 80 ПК України врегульовано порядок проведення фактичних перевірок. Зокрема, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Водночас пунктом 81.2 статті 81 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Відповідно до статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження (пункт 94.6 ПК України).

Пунктом 94.10 статті 94 ПК України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

У свою чергу відповідно до підпункту 94.19.1. пункту 94.19. статті 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, слід дійти висновку про те, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Таким чином, у разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону незалежно від причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.

Отже, вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, не є такими, що можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення статті 94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 травня 2018 року у справі №820/2040/17, від 28 березня 2019 року у справі №П/811/1722/17, від 27 серпня 2019 року у справі №520/11050/18, від 19 квітня 2019 року у справі №813/4598/16, від 18 листопада 2019 року у справі №140/2485/18.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 прийнято позивачем об 11 год 50 хв 17.10.2019.

В той же час, ГУ ДПС у Волинській області звернулося до суду з адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, на підставі якого відкрито провадження у цій справі, 02.12.2019, тобто зі спливом строку, встановленого пунктом 94.10 статті 94 ПК України.

Аналізуючи доводи відповідача, наведені у відповіді на відзив, суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в разі закриття судом провадження за аналогічною заявою контролюючого органу, поданою в порядку статті 283 КАС України, однак таке звернення та прийняття судом рішення за його наслідками можливе виключно в межах строку, встановленого пунктом 94.10. статті 94 ПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна згідно з рішенням ГУ ДПС у Волинській області від 17.10.2019, з огляду на що позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій