Справа № 160/7611/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року Справа № 160/7611/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника відповідача Мигаленко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
08 серпня 2019 року Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській (далі - відповідач), в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7611/19. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справи матеріалами (письмове провадження).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що надані заяви по суті справи та докази не дають можливості вирішити спір по суті в межах спрощеного провадження, з огляду на що, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року було призначено розгляд адміністративної справи № 160/7611/19 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Частиною 6 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи та 11 грудня 2019 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами, позовну заяву просив задовольнити.
30 січня 2020 року в судове засідання з`явився представник відповідача, в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючи на правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2016 року між Нікопольською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області та Комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було укладено договір про розстрочення податкового боргу № 1, яким розстрочена сплата податкового боргу на загальну суму 92 368, 64 грн. під проценти з строком з 25.01.2016 року до 09.12.2016 року (щомісячний платіж становив 8 397, 15 грн.).
15 червня 2016 року між Нікопольською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області та Комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було укладено договір про розстрочення податкового боргу № 19, яким розстрочена сплата податкового боргу на загальну суму 31 714, 91 грн. під проценти з строком з 15.06.2016 року до 09.12.2016 року (щомісячний платіж становив 5 285, 82 грн.).
15 березня 2017 року між Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області Комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради було укладено договір про розстрочення податкового боргу № 26, яким розстрочена сплата податкового боргу на загальну суму 214 341, 37 грн. під проценти з строком з 15.03.2017 року до 20.12.2017 року.
Таким чином, не погодившись із висновками контролюючого органу в акті перевірки та винесеним на підставі останнього податковим повідомленням-рішенням, Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі Податковий кодекс) передбачено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи
Згідно з п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу встановив, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Так, згідно з п.п. 257.1 ст. 257 Кодексу, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.
Згідно з п.п 257.2 ст. 257 Кодексу, платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.
Норма п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу передбачає, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Детальний розрахунок порушення строків сплати вказаних грошових зобов`язань з кількістю днів затримки наведений в акті перевірки.
Згідно даних інтегрованої картки платника податків по коду платежу 13020401 (рентна плата за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ) станом на 25.01.2016 року за позивачем рахувався податковий борг в сумі у розмірі 144 683, 04 грн.
Так, з 25.01.2016 року позивачу надано розстрочення податкового боргу та укладено договір про розстрочення податкового боргу № 1 від 25.0.2016 року, яким розстрочена сплата податкового боргу на загальну суму 92 368, 64 грн. під проценти з строком з 25.01.2016 року до 09.12.2016 року (щомісячний платіж становив 8 397, 15 грн.), тобто залишок податкового боргу станом на 26.01.2016 року склав 52 314,40 грн.
За період з 25.02.2016 по 16.03.2016 платіжними дорученнями було зменшено боргу минулих років по розстроченню грошового зобов`язання згідно Договору про розстрочення грошового зобов`язання від 19.02.2015 року № 7 у сумі 8 839, 04 грн.
За період з 16.03.2016 по 16.03.2016 підприємством платіжними дорученнями у сумі 15 242, 28 грн. було погашено борг минулих років по розстроченню грошового зобов`язання згідно Договору про розстрочення від 19.08.2015 № 46.
За період з 05.04.2016 по 13.04.2016 платіжними дорученнями було зменшено боргу минулих років по розстроченню грошового зобов`язання згідно Договору про розстрочення грошового зобов`язання від 19.02.2015 року № 7 у сумі 8 839, 01 грн.
За період з 26.1.2016 по 13.04.2016 податковий борг минулих років погашено платіжними дорученнями у сумі 52 314, 40 грн.
В тому числі, згідно даних інтегрованої картки платника податків погашення розстроченої суми податкового боргу по Договору розстрочення від 25.01.2016 № 1 згідно черговості почалося з 13.04.2016 і в термін до 12.01.2017 року було погашено у сумі 83 971, 50 грн. Кількість затримки днів сплати розстроченої суми рухається з 19.11.2015 року.
Станом на 15.06.2016 року в ІКП рухається борг у сумі 65 303, 51 грн.
Погашення згідно черговості платіжними дорученнями проведено в ІКП: 08.08.2016 по 12.08.2016 5 285, 82 грн.; 12.09.2016, 13.09.2016 5 285, 82 грн.; 09.12.2016 по 12.12.2016 5 285, 82 грн.; 12.01.2017 по 17.01.2018 5 285, 82 грн.
Надалі, між позивачем та відповідачем укладено договір розстрочення податкового боргу від 15.07.2017 року № 26 на суму 214 341,37 грн. під проценти строком з 15 березня 2017 року по 20 грудня 2017 року.
Таким чином, позивач сплачуючи розстрочені суми рентної плати за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ, частково погашало попередні суми податкового боргу, і як наслідок, не сплачувало у повному обсязі нараховані розстрочені суми податкових зобов`язань.
Відповідно до п.87.9. ст.87 Податкового кодексу, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), відповідно до якого інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Порядку, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.
Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган ДФС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене, на платника податків покладено обов`язок здійснити встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.
Відповідно до п.110.1 ст.110 Кодексу, платники податків несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За змістом статті 109 Кодексу податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Суд вказує, що фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори (п. 113.1 ст. 113 Кодексу).
Відповідно до статті 126 Кодексу, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п.126.1 ст. 126 Кодексу, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.
Зазначена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.
Крім того, передбачена п. 126.1 ст. 126 Кодексу відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.
Тобто, правопорушення, відповідальність за яке встановлена п. 126.1 ст.126.1 Кодексу, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).
За таких обставин, суд зазначає, що відповідачем правомірно було зроблено висновок про порушення позивачем строків сплати узгоджених грошових зобов`язань з рентної плати за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства.
У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення (п. 116.1 ст. 116 Кодексу).
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Кодексу за несвоєчасну сплату податку розраховано штрафну санкцію на загальну суму 87 424, 21 грн. (20% погашеної суми податкового боргу 437 121, 02 грн.).
З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність складу податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання за умови наявності податкового боргу.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність свого рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги заявою Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 лютого 2020 року.

Суддя Н.В. Боженко