Справа № 580/2489/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа №580/2489/19

адміністративне провадження №К/9901/3010/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року в справі № 580/2489/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області, в якому просив:

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за квітень 2018 року при його звільненні 05 травня 2018 року за період з 05 травня 2018 року по 30 травня 2019 року в сумі 153820 грн. 60 коп. без урахування обов`язкових податків та зборів.

22 жовтня 2019 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

11 грудня 2019 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 09 грудня 2019 року про відвід судді Лічевецького І.О. в цій адміністративній справі.

24 грудня 2019 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На ухвалу та постанову апеляційного суду позивачем через підсистему «Електронний суд» подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27 січня 2020 року.

Крім того, в касаційній скарзі позивач просить звільнити його від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.

Щодо касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 11 грудня 2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів, Верховний Суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог статті 328 КАС України.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд вважає касаційну скаргу позивача в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від11 грудня 2019 року необґрунтованою, оскільки вказана ухвала суду апеляційної інстанції не віднесена до переліку судових рішень які підлягають касаційному оскарженню, а тому, відповідно до приписів частини першої статті 328 КАС України не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року.

Щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_1 зазначає, що предметом позову у цій справі є захист трудових прав та відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» позивач може бути звільнений від сплати судового збору.

Крім того ОСОБА_1 посилається на незадовільний майновий стан, оскільки позивач не отримав належні йому кошти та має заборгованість по заробітній платі, внаслідок чого його матеріальне становище є скрутним.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) визначено вичерпний перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Отже законодавством передбачено право а не обов`язок суду щодо звільнення сторони від сплати судового збору. Крім того законодавець ставить у залежність можливість звільнення від сплати судового збору саме враховуючи майновий стан сторони.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави декларація після звільнення ОСОБА_1 за 2018 рік містить відомості про доходи позивача в розмірі 159 479 грн.

Суд, приймаючи до уваги доводи позивача щодо підстав звільнення його від сплати судового збору та дані декларації ОСОБА_1 за попередній календарний рік, дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини на яких ґрунтується його клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Інших умов, визначених статтею 8 Закону № 3674-VI, за наявності яких суд може прийняти ухвалу про звільнення від сплати судового збору, позивачем не наведено, отже клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Крім того, щодо сплати судового збору за позовну вимогу про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, Верховний Суд зазначає наступне.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 зазначено, поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Разом з тим, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільги щодо сплати судового збору, передбачені пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якими від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином у позивача в цій справі відсутні пільги щодо звільнення від сплати судового збору, передбачені пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Згідно із підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 3076,40 гривень (200% від 153820,60 *1%).

Згідно із частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом доплати судового збору на реквізити: Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; Банк отримувача: Казначейство України; Код банку отримувача (МФО): (ЕАП) 899998; Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; Код класифікації доходів бюджету: 22030102; Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055); Призначення платежу*: 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа)

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Керуючись статтями 3, 169, 329-332, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року в справі № 580/2489/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 580/2489/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку - залишити без руху.

Надати позивачу строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич