Справа № 560/2579/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2579/19

Головуючий у І інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

06 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Білої Ірини Володимирівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просив зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства" Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб віднести у порядку пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до четвертої черги вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Фідобанк" вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в межах гарантованої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до ст. 52 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" його вимоги, як вкладника фізичної особи підприємця, підлягають до задоволення у 4-й черзі, однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протиправно включив вимоги ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПУАТ "ФІДОБАНК", акцептованих уповноваженою особою Фонду на наступних умовах: черговість задоволення вимог - 7(сьома) черга.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства" Фідобанк" Коваленко Олександра Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб віднести у порядку пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до четвертої черги вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Фідобанк" вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в межах гарантованої суми.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2007 (дві тисячі сім) грн. 00 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що 24.09.2013 між ФОП ОСОБА_1 та ПУАТ "Фідобанк" укладено договір № НОМЕР_1 на відкриття поточного рахунку, відповідно до умов якого Банк (ПУАТ "Фідобанк") відкриває Клієнту (ФОП ОСОБА_1 ) поточний рахунок № НОМЕР_1 в валюті гривня за тарифним пакетом "Єдиний рахунок".

Загальна сума депозиту за станом на 27 травня 2016 року складала 105372,82 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 16.05.2016 по 27.05.2016.

20 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних" від 20 травня 2016 року №8 ПУАТ "Фідобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим того ж 20 травня 2016 року Фондом прийнято наказ "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" №783, відповідно до якого розпочато процедуру виведення ПУАТ "Фідобанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20 травня по 19 червня 2016 року (включно) та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича, та делеговано йому усі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ "Фідобанк".

У подальшому, 09 червня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПУАТ "Фідобанк"" №959, яким продовжено строк тимчасової адміністрації у ПУАТ "Фідобанк" та повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Фідобанк", визначені ст.ст. 37-39 Закону №4452-VI, з 20 червня по 19 липня 2016 року.

На підставі рішення Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Фідобанк" від 18 липня 2016 року №142-рш виконавчою дирекцією Фонду 19 липня 2016 року прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" №1265, відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Фідобанк" з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича, та делеговано йому усі повноваження ліквідатора ПУАТ "Фідобанк".

Дізнавшись про ліквідацію ПУАТ "Фідобанк", позивач 01.08.2016 звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства" Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича про задоволення вимог кредитора, заявивши свії кредиторські вимоги до Публічного акціонерного товариства" Фідобанк".

17.05.2019 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства" Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича з листом, в якому просив відповідача повідомити про черговість та строки виплати ФОП ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 105372,82 грн.

29.05.2019 позивач отримав лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича №1-11-1/300-ЛК-ОГ, в якому було повідомлено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 було включено до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПУАТ Фідобанк", які акцептовані уповноваженою особою Фонду на наступних умовах: черговість задоволення вимог-7(сьома) черга.

Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача, про зарахування його до 7-ї черги вимог кредиторів ПУАТ Фідобанк" звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства" Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб віднести у порядку пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до четвертої черги вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Фідобанк" вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в межах гарантованої суми, оскільки кошти на рахунок позивача не відшкодовано за рахунок Фонду гарантування вкладів.

При цьому суд першої інстанції виходив з підвідомчості спору судам адміністративної юрисдикції.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ФОП ОСОБА_1 включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів в сумі 105372 грн 82 коп., а тому позивач намагається повторно отримати кошти через подання заяви щодо включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів 4 черги.

Вимоги позивача щодо включення його до 4 черги відповідно до п.4 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" задоволенню не підлягають, так як до 4 черги включаються вимоги вкладників - фізичних осіб ( у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, однак рахунок, на якому обліковуються кошти, відкритий у ПУАТ "Фідобанк" саме на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 . Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбуваються у особливому, передбаченому порядку з дотриманням принципів черговості.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом неправильно застосовано положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку". Віднесення банку до категорії неплатоспроможних у 2016 році, а не з 1 січня 2017 року, усуває можливість для позивача для відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб-підприємців за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач відзив на апеляційні скарги не подав .

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи щодо оскарження судового рішення, заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а провадження по справі закриттю.

Задовольняючи позовні вимоги та розглядаючи справу в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції зазначив, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спірні в даному разі правовідносини з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 №11-126апп18 (справа № 813/921/16).

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час дії тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи-підприємця до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені пунктом 4 частини першої статті 48 Закону №4452-VI.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені позивачем вимоги випливають із зобов`язань Банку за укладеними між ними договорами, Уповноважена особа Фонду та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спір про акцептування вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. У свою чергу, враховуючи суб`єктний склад правовідносин, даний спір належить господарської юрисдикції.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 813/799/16 та від 06 лютого 2019 року у справі № 806/724/16, від 13 лютого 2019 року у справі №826/19414/16.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, у зв`язку із чим прийшов до помилкового висновку про підсудність даного спору судам адміністративної юрисдикції.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

У відповідності до пункту першого частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Приписами ч.1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Білої Ірини Володимирівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року скасувати, а провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 лютого 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.