Справа № 420/6818/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6818/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 13) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у нездійсненні виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 03.03.2017 р. по 24.10.2018 р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 р. по справі № 815/1851/18 та застосування до виплати зазначеної суми перерахунку порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 03.03.2017 р. по 24.10.2018 р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 р. по справі № 815/1851/18 однією сумою без застосування порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», виконати рішення суду протягом тридцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУПФУ в Одеській області. ГУ ПФУ з 03.03.2017р. призначено позивачу пенсію за вислугу років, розмір якої визначений без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в АТО, які позивач отримував під час проходження військової служби, та з яких утримувався єдиний соціальний внесок. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 р. по справі № 815/1851/18, яке в силу ст. 255 КАСУ набрало законної сили 25.10.2018р., позовні вимоги задоволено частково, зокрема: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсіного фонду України в Одеській області щодо не перерахунку та не виплати пенсії з грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально - побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за безперервну службу, винагороди за участь в АТО, з яких утримувався єдиний соціалний внесок, розмір яких зазначений у довідці Військової академії м. Одеси від 18.12.2017р. № 6/66/439 про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 03 березня 2017 року перерахувати пенсію ОСОБА_1 з грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально - побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за безперервну службу, винагороди за участь в АТО, з яких утримувався єдиний соціалний внесок, розмір яких зазначений у довідці Військової академії м. Одеси від 18.12.2017 року № 6/66/439 про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 та здійснити виплату перерахованої пенсії, починаючи з 03 березня 2017 року. Відмовлено у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю про виконання судового рішення. На виконання зазначеного рішення суду ГУПФУ здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу з 03.03.2017р. та розрахунок на доплату пенсії з 03.03.2017 р. Відповідно до зазначеного розрахунку на доплату пенсії за період з 03.03.2017 р. по 30.11.2018 р. нараховані кошти в сумі 77213,31 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 25.10.2018р. по 30.11.2018р. в сумі 3910,85 грн. зарахована на картковий рахунок по додатковій відомості 05.12.2018 р. Проте, ГУ ПФУ не виплатило доплату пенсії за період з 03.03.2017 р. по 24.10.2018 р. в сумі 73302,46 грн., посилаючись на те, що виплата зазначених коштів буде здійснена в порядку, встановленому постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018р. № 20-1. Позивач вважає, що має місце бездіяльність відповідача, в звязку з чим звернувся до суду з позовом.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2019р. позовну заяву залишено без руху; надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

27.11.2019р. до суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить:

визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у застосуванні порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 до виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 03.03.2017 р. по 24.10.2018 р. яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 1.06.201 8 р. по справі № 815/1851/18;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області не застосовувати порядок встановлений постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 при здійсненні виплати ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 03.03.2017 р. по 24.10.2018р. яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 р. по справі №815/1851/18.

Ухвалою від 09.12.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (ст. 262 КАС України).

24.12.2019р. відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі № 815/1851/18, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року, Головним управлінням проведено перерахунок розміру пенсії позивача. 22.08.2018р. прийнято Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, який затверджений Постановою КМУ № 649 від 22.08.2018р. Доплата пенсії з дня набрання рішення суду законної сили, тобто з 25.10.2018р. по 30.11.2018р. в сумі 3910,85 грн зарахована на картковий рахунок по додатковій відомості 05.12.2018р., доплата за період з 03.03.2017 по 24.10.2018 в сумі 73302,46 грн підлягає виплаті відповідно до порядку, встановленого Постановою КМУ № 649, що і буде здійснено відповідно до встановленого порядку.

23.12.2019р. (вх.№49020/19) від позивача надійшли письмові пояснення.

08.01.2020р. (вх.№621/20) від позивача надійшла відповідь на відзив. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 12.11.2019р. (справа №826/3858/18), позивачем зазначено, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 ЗУ №2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто, змінювати часові межі виплати.

Крім того, позивач акцентує увагу, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 р. у справі № 815/1851/18 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не перерахунку та не виплати пенсії з грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за безперервну службу, винагороди за участь в АТО, з яких утримувався єдиний соціальний внесок, розмір яких зазначений у довідці Військової академії м. Одеси від 18.12.2017 року № 6/66/439 про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 03 березня 2017 року перерахувати пенсію ОСОБА_1 з грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за безперервну службу, винагороди за участь в АТО, з яких утримувався єдиний соціальний внесок, розмір яких зазначений у довідці Військової академії м. Одеси від 18.12.2017 року № 6/66/439 про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 та здійснити виплату перерахованої пенсії, починаючи з 03 березня 2017 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року по справі № 815/1851/18 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 р. залишено без змін.

На виконання рішення суду боржником-Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 14.11.2018 р. проведено перерахунок розміру пенсії позивача за період з березня 2017 р. по листопад 2018 р., що визнається учасниками справи та підтверджується копією відповідного розрахунку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у застосуванні порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 до виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 03.03.2017 р. по 24.10.2018 р., яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 1.06.201 8 р. по справі № 815/1851/18.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 р. (далі - Порядок №649), визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Відповідно до п.2 Порядку №649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно з п.5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п.6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Відповідно до п. 8 Порядку №649, комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Отже, виконання органом Пенсійного фонду України судового рішення в частині виплати перерахованої пенсії обумовлено визначеним законодавством алгоритмом вчинення відповідачем (боржником) відповідних дій та чинників, передбачених окремою бюджетною програмою, що визначено Порядком №649.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, доплата пенсії з дня набрання рішення суду законної сили, тобто з 25.10.2018р. по 30.11.2018р. в сумі 3910,85грн. зарахована на картковий рахунок по додатковій відомості 05.12.2008р. Доплата в сумі 73302,46грн., як зазначено відповідачем, підлягає виплаті за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р., якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р. установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання рішенням законної сили, здійснюється відповідно до порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Зазначена постанова №649 застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є Пенсійний фонд України, а лише до рішень судів, за якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету. Тобто до судових рішень, за якими на Пенсійний фонд покладено обов`язок нараховувати пенсійну виплату. В даному випадку відповідача рішенням суду було зобов`язано саме перерахувати пенсію.

Таким чином, відповідач діяв на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р., яка є чинною, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд наголошує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до його виконання. За невиконання рішення суду винні особи несуть відповідальність згідно з законом.

Зокрема, стаття 382 Кримінального кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Також законодавством передбачена можливість судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, порядок встановлення і здійснення якого регламентований статтею 383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, статтею 287 КАС України передбачено право учасників виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, законодавством закріплений порядок виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання окремого позову про зобов`язання пенсійного органу виконати судове рішення свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, оскільки не відновлює і не може відновити порушені, як на думку позивача, права, свободи та інтереси, які вже були захищені судом у іншій справі. При цьому, роз`яснено спеціальний порядок виконанням судового рішення, що виключає можливість звернення заінтересованої особи до суду в загальному порядку (в порядку позовного провадження).

Отже, вимоги позивача, пов`язані з питаннями виконання судового рішення, повинні розглядатись в межах виконавчого провадження.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.12.2018 року у справі №2а/15517/2015.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 13) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.