Справа № 560/338/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/338/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 лютого 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В.,

за участі:секретаря судового засідання Святецька М.В. представника позивача: Клюцука В.П., представник відповідача: Секрети О.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Головне управління ПФУ в Хмельницькій області звернулось до адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій просить скасувати постанову від 26.12.2019 ВП №60612574 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/1287/19 винесена спірна постанова державного виконавця.

Позивач вказує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2019, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 Головне управління ПФУ в Хмельницькій області 15.08.2019 здійснило нарахування заборгованості пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2018 по 31.10.2018 в сумі 9055,44 грн., яку буде виплачено після прийняття окремого порядку виплати заборгованості.

Позивач вважає, що спірна постанова винесена з порушенням норм матеріального права, оскільки позивач фактично вчинив усі необхідні дії спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення, відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, а тому просить скасувати постанову від 26.12.2019 ВП №60612574 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що на виконанні у Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження №60612574 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №560/1287/19, про зобов`язання Головне управління ПФУ в Хмельницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості пенсії за період з 01.07.2018 по 31.10.2018 в сумі 9055,44 грн. та 14.11.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60612574.

04.12.2019 у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2019 на адресу управління надійшло повідомлення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про те, що боржник здійснив нарахування заборгованості пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2017 по 31.10.2018 у розмірі 9055,44 грн., яка буде виплачена після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

26.12.2019 за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду №560/1287/19 на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" відповідач виніс постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління ПФУ в Хмельницькій області в розмірі 5100 грн.

Від відповідача до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти клопотання відповідача про залучення третьої особи, просив відмовити у задоволенні даного клопотання, оскільки рішення у даній справі не впливає на права або обов`язки ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подане клопотання про залучення третьої особи, а також заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подане клопотання, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 30.01.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

На виконанні у Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження №60612574 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №560/1287/19, яким зобов`язано Головне управління ПФУ в Хмельницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості пенсії за період з 01.07.2018 по 31.10.2018 в сумі 9055,44 грн.

Головний державний виконавець Секрета О.М. 14.11.2019 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №60612574 та направив сторонам виконавчого провадження.

Головне управління ПФУ в Хмельницькій області 04.12.2019 на адресу відповідача надіслало повідомлення, відповідно до якого 15.08.2019 Головне управління ПФУ в Хмельницькій області здійснило нарахування заборгованості пенсії ОСОБА_1 , заборгованості пенсії за період з 01.07.2018 по 31.10.2018 в сумі 9055,44 грн. буде виплачена після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Головний державний виконавець Секрета О.М. за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду №560/1287/19 на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" 26.12.2019 виніс постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління ПФУ в Хмельницькій області в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Щодо обґрунтування позовних вимог відсутністю окремого порядку виплати заборгованості суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Частиною першою та третьою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу двадцятого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (у редакції, чинній з 30.08.2019) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Як встановив суд, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та відповідно до резолютивної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1287/19 зобов`язано Головне управління ПФУ у Хмельницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості до пенсії за період з 01.07.2018 року по 31.10.2019 року в сумі 9055,44 грн.

Як зазначалося вище, суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, тобто в Головному управлінні ПФУ у Хмельницькій області. Відповідно виплати здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду.

Тому суд не бере до уваги посилання позивача на правові позиції Верховного Суду, оскільки такі правові позиції стосується інших правовідносин, а саме зобов`язання органів ПФУ виплатити пенсію, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Отже, право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем правомірно винесено постанову від 26.12.2019 року ВП №60612574 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. на позивача, а тому в задоволенні позовним вимог Головного управління ПФУ в Хмельницькій області необхідно відмовити.

З врахуванням вимог статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ПФУ в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Відповідач:Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Тернопільська, 13/2, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29018 , код ЄДРПОУ - 43316784)

Головуючий суддя В.В. Матущак