Справа № 1.380.2019.005732
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2020 року

Київ

справа №1.380.2019.005732

адміністративне провадження №К/9901/3634/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губська О.А,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року

та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року

у справі №1.380.2019.005732

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

про визнання протиправними дій, скасування постанови,

УСТАНОВИВ :

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року.

Щодо ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року суд касаційної інстанції зазначає наступне. З тексту ухвали розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 5 (відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку огляду на те, що частина

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ухвала суду про повернення заяви позивачу не була переглянута в суді апеляційної інстанції, адже судом апеляційної інстанції повернуто апеляційну скаргу у зв`язку з невиконанням ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.

З огляду на вище зазначене, ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року, якою позовну заяву повернуто позивачу не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стосовно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року суд касаційної інстанції встановив насупне.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з указаною позовною заявою.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 рок повернуто позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Позивач оскаржив таке рішення в апеляційному порядку, внаслідок чого скаргу повернуто судом апеляційної інстанції з підстав не виконання ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2019 року, про залишення апеляційної скарги без руху, а саме, не відповідності апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.

Вважаючи таку ухвалу постановленою з порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана апелянтом 28 грудня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

14 січня 2020 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому апелянт зазначав, що немає можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, а тому просить звільнити його від сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи клопотання скаржника та норми Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (надалі - №3674-VI) прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про Частинами 1, 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, підстави, які визначені частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", як умови для звільнення сплати судового збору, не передбачені для суб`єктів владних повноважень у спірних правовідносинах. залишення позовної заяви без руху.

За правилами пункту першого частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, в установлений судом строк, вона повертається позивачеві.

Отже, суд касаційної інстанції констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав не усунення недоліків скарги, вірно застосував положення пункту першого частини 4 статті 169 та частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 332, 333 КАС України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року у справі №1.380.2019.005732 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

М.В. Білак

О.А. Губська

Судді Верховного Суду