Справа № 127/31700/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/31700/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайленко А.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

06 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жирного Максима Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Капрала поліції роти №3 першого батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Жирного Максима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №1696572 від 02.11.2019 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до капрала поліції роти № 3 першого батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Жирного М.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1696572 від 02.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за порушення п.31.4.3 Правил дорожнього руху.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов ОСОБА_1 задоволено. Постанову серії ЕАК № 1696572 від 02.11.2019 року скасовано, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що позивач порушив Правила дорожнього руху п. 31.4.3 , оскільки він керував автомобілем, у якого не горів правий задній габаритний ліхтар.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 листопада 2019 року капралом поліції роти № 3 першого батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Жирним М.М. винесено постанову, якою водія пасажирського автобуса ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови 02.11.2019 р. в темну пору доби, о 03:55 водій ОСОБА_1 надаючи послуги по перевезенню пасажирів, керував транспортним засобом, в якого не горів правий габаритний ліхтар, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України.

Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про неподання відповідачем належних і допустимих доказів на спростування позову та зазначених обставин, на підтвердження правомірності своїх дій, у тому числі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненнями).

Згідно з п.п. а та б п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема п.п. 31.4.3 ПДР України Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно з п. 31.6 "б" ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи при обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що на виконання вимог ПДР України перед виїздом в рейс він перевірив технічну справність автомобіля, зокрема перевірив факт справності задніх габаритних вогнів, встановивши що вказані вогні працювали, випуск дозволив механік. Стверджує, що задній правий габаритний ліхтар вийшов з ладу під час руху автомобіля, оскільки відійшли контакти внаслідок руху по розбитій дорозі, про що він дізнався тільки після зупинки його працівниками поліції та огляду авто. На місці зупинки несправність негайно була усунута і габаритний ліхтар запрацював, однак продовжити рух зміг тільки після складання постанови про правопорушення

З матеріалів справи видно, що відповідачем до відзиву на позов надано диск із відеозаписом з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії та міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано що причиною зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 стало те, що у нього не горів задній правий габарит у темну пору доби. При цьому, як на відеозаписі, так і у позові, позивач визнав, що вказана несправність мала місце, однак зазначає, що перед виїздом в дорогу він перевіряв справність зовнішніх світлових приладів, та жодних неполадок не виявив, всі прибори були справні і якщо можливо щось трапилось, то тільки в дорозі, внаслідок руху по розбитій дорозі.

Згідно п. 31.5. ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Відповідно до п. 31.6. ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

У даній справі після повідомлення поліцейськими позивача про зазначену несправність, остання була усунута, в чому пересвідчився інспектор.

На думку колегії суддів, в даному випадку, водій ОСОБА_1 виконав приписи Правил дорожнього руху, а відповідачем не було дотримано зазначених норм закону, оскільки з дослідженої в судовому засіданні постанови вбачається, що інспектор не з`ясував всіх обставин справи щодо наявності в діях позивача Правил дорожнього руху.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на неправильну правову кваліфікацію порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме в постанові зазначено про порушення п.31.4.3 ПДР 31.4.3 "Зовнішні світлові прилади") яка має підпункти а,б,в,г,ґ), проте за змістом, викладеним у постанові, такі дії охоплюються приписами п.31.6. "б" , яка взагалі не зазначена інспектором у спірній постанові .

Колегія суддів зазначає, що обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У контексті викладеного, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач, отримавши 11 грудня 2019 року ухвалу Вінницького міського суду про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду на 17.12.2019 року, відзив на позов та диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора подав лише 20.12.2019 р., тобто після розгляду справи судом (а.с.34,42).

Разом з тим, відеозапис, який було долучено стороною відповідача, як на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом тому, що оскаржувана постанова ЕАК № 1696572 від 02.11.2019 року не відповідає вимогам чинного законодавства.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем п. 31.4. ПДР України, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАК № 1696572 від 02.11.2019 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, хоча частиною 3 статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів відхиляє решту доводів скаржника, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі висновків суду не спростовують.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жирного Максима Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 лютого 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.