Справа № 200/7719/19-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2020 року

Київ

справа №200/7719/19-а

адміністративне провадження №К/9901/3800/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», треті особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Покровська центральна лікарня, Державне підприємство «Селидіввугілля», ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (далі - ТОВ «Шахтобудівельна компанія» ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної установи «Інститут медицини праці ім.Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді інформаційної довідки Головного управління Держпраці у Донецькій області від 18 грудня 2018 року №345; зобов`язати Головне управління Держпраці у Донецькій області провести обстеження умов праці генерального директора на ДП «Селидіввугілля», а саме при спуску, знаходженню та пересуванню в шахті, за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду, для складання інформаційної довідки відповідно до Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом МОЗ України від 13 грудня 2004 року № 614; визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді повідомлення форми П-3 реєстраційний № 17 від 22 січня 2019 року, вих. № 93/3 від 22 січня 2019 року про професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_1 , прийнятого Державною установою «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» відповідно до інформаційної довідки від 18 грудня 2018 року № 345; визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді повідомлення форми П-3 ДУБЛІКАТ реєстраційний № 17 від 22 січня 2019 року, вих. №93/3 від 22 січня 2019 року про професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_1 , прийнятого Державною установою «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» відповідно до інформаційної довідки від 18 грудня 2018 року № 345.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення у вигляді повідомлення форми П-3 реєстраційний № 17 від 22 січня 2019 року, вих. № 93/3 від 22 січня 2019 року про професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_1 , прийнятого Державною установою «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» відповідно до інформаційної довідки від 18 грудня 2018 року № 345. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що 22 січня 2019 року ДП «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва НАМН України» складено повідомлення про професійне захворювання форми П-3 щодо ОСОБА_1 згідно з яким, йому встановлено діагноз професійного захворювання, пов`язаного з роботою на ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Враховуючи те, що працівник протягом професійної діяльності працював і на інших посадах, робота на яких теж могла призвести до виникнення професійного захворювання, оскаржуване повідомлення форми П-3 реєстраційний № 17 від 22 січня 2019 року необхідно скасувати, оскільки воно впливає на охоронювані законом права та інтереси ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Зокрема, це повідомлення безумовно тягне за собою створення комісії з розслідування, до якої залучаються працівники роботодавця, а відповідно до пункту 80 постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» роботодавець повинен забезпечити комісію з розслідування приміщенням, транспортними засобами і засобами зв`язку, організувати друкування, тиражування і оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування, у тому числі акта розслідування хронічного професійного захворювання.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції та скасовуючи його у частині задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що повідомлення форми П-3 за своєю правовою природою є інформаційним повідомленням про необхідність санітарному лікарю утворити комісію з розслідування. Реалізація повідомлення за формою П-3 шляхом утворення відповідної комісії, ухвалення за результатами її роботи відповідного документу, створює нові правовідносини, а саме - акт за формою П-4, який і тягне правові наслідки. Тому, у разі незгоди з висновками такого акта, оскарження саме цого рішення є ефективним та належним способом захисту в розумінні норм КАС України. Водночас у матеріалах справи є акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 червня 2019 року за формою П-4 у пункті 16 якого зазначено, що виникнення хронічного професійного захворювання відбулось з причин недосконалості технічних процесів видобування вугілля на підприємствах вугільної промисловості, де працював ОСОБА_1 , в тому числі і ДП «Селидвугілля», ТОВ «Шахтобудівельна компанія». В пункті 19 цього акта за формою П-4 зазначено, що встановити де саме ОСОБА_1 отримав професійне захворювання неможливо.

04 лютого 2020 року ТОВ «Шахтобудівельна компанія» подало касаційну скаргу на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки результати її розгляду негативно впливають на інтереси держави та позивача. Зокрема, ТОВ Шахтобудівельна компанія» зазначила, що через дії відповідачів та ухилення від обов`язку обстежити умови праці фактичного робочого місця ОСОБА_1 , він буде отримувати за рахунок держави завищену суму страхового відшкодування, що призведе до майнових втрат.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Предметом спору цій справі є зобов`язання вчинити дії щодо обстеження умов праці та правомірність рішень у вигляді інформаційної довідки та повідомлення, прийнятих за результатами розгляду питання щодо встановлення професійного захворювання працівника.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет спору у цій справі, характер спірних правовідносин, зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій та викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, дають підстави для висновку, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено.

Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що справа має виняткове значення з тих підстав, що працівнику встановлено професійне захворювання без обстеження останнього робочого місця працівника, оскільки перевіряючи обставини справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ Шахтобудівельна компанія» обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Водночас мотиви заявника щодо спричинення збитків державі нічим не підтверджені, ґрунтуються на припущеннях і також відхиляються Верховним Судом з огляду на відсутність у заявника касаційної скарги права представляти інтереси держави.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондуються з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Покровська центральна лікарня, Державне підприємство «Селидіввугілля», ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська