Справа № 160/1472/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 лютого 2020 року Справа №160/1472/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до керівника апарату Заводського районного суду м.Кам`янське Міхайловської Наталії Ігорівни, голови Заводського районного суду м.Кам`янське Ізотова Віктора Максимовича про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до керівника апарату Заводського районного суду м.Кам`янське Міхайловської Наталії Ігорівни, голови Заводського районного суду м.Кам`янське Ізотова Віктора Максимовича, в якій позивач просить суд:

-визнати дії керівника апарату Заводського районного суду м.Кам`янське Міхайловської Наталії Ігорівни щодо порушення п.3.4. Правил поведінки працівника суду відносно обов`язку носіння бейджів робітниками апарату суду та надання недостовірної інформації у відповідях на скарги і звернення громадянки ОСОБА_1 щодо відсутності обов`язку носіння беджів робітниками апарату суду - протиправними;

-визнати дії Голови Заводського районного суду м. Кам`янське Ізотова Віктора Максимовича щодо відсутності контролю за дотриманням керівником апарату Заводського суду Міхайловською Н. І. своїх обов`язків по забезпеченню виконання п.3.4 Рішення ВРП України від 06.02.2009 р. відносно обов`язку носіння бейджів робітниками апарату суду та надання недостовірної інформації у відповідях на скарги та звернення громадянки ОСОБА_1 щодо відсутності обов`язку носіння бейджів робітниками апарату суду.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1472/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, у матеріалів позову відсутній документ, який підтверджує сплату позивачем судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру.

Водночас, у матеріалах позовної заяви наявне клопотання позивача щодо відстрочення сплати судового збору при подачі адміністративного позову.

В обґрунтування даного клопотання ОСОБА_1 зазначила, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки має заборгованість по сплаті комунальних послуг, отримує мінімальну пенсію, при цьому розмір судового збору перевищує 5% її сукупного річного доходу, має заборгованість зі сплати комунальних послуг, на її майно був накладений арешт до повного погашення кредитної заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» (ВП №49691003). Крім того, позивач зазначає, що має серцево-судинні захворювання.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України - суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011р. визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір", відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Крім того, суд зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015р. №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484-VIII від 22.05.2015 р.

Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Таким чином, наведені вище положення закону передбачають право суду на звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Належним доказом звільнення від сплати судового збору може слугувати довідка органу доходів і зборів (податкового органу) про суми виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, довідка з пенсійного органу, тощо, з яких можна встановити суму всього доходу позивача за попередній календарний рік.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 р. по справі №804/7636/17, по справі №200/9692/19-а, по справі №160/7077/19.

Таким чином, з огляду на вищенаведені приписи чинного законодавства - єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для звільнення від сплати судового збору (або зменшення його розміру) є перевищення розміру судового збору, що підлягає сплаті 5 % річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Тобто, при вирішення питання про відстрочення від сплати судового збору суд має встановити розмір доходу позивача за попередній рік.

Як вже було зазначено вище позивач звернулась до суду 06.02.2020 р., таким чином суд має встановити розмір доходу позивача за 2019 рік.

При цьому на підтвердження розміру свого доходу ОСОБА_1 надала до суду копії складеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки за №248/04-07/06 від 24.01.2020 р., в якій зазначено розмір її пенсії за 2019 рік - 14 752, 00 грн., довідки про заборгованість по комунальним послугам, квитанцій щомісячної сплати комунальних послуг, акту про відключення газопостачання, довідки про арешт будинку, ЕКГ позивача за 2018 рік і від 08.01.2020 р., довідок невропатолога і сімейного лікаря, свідоцтв про народження та розірвання шлюбу.

При цьому, слід зазначити, що видана пенсійним органом довідка не може слугувати єдиним доказом на підтвердженням у позивача доходу за попередній рік, оскільки така довідка не містить відомостей про майновий стан позивача, що може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Натомість, доказів, що пенсійні виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, заявником до позовної заяви не надано.

Крім того, слід зауважити, що наявність у позивача заборгованості із комунальних послуг та за кредитним договором не є доказом її скрутного матеріального становища.

Таким чином, надані позивачем копії довідки з Пенсійного фонду України, довідки про заборгованість по комунальним послугам, квитанцій щомісячної сплати комунальних послуг, акту про відключення газопостачання, довідки про арешт будинку, ЕКГ позивача за 2018 рік і від 08.01.2020 р., довідок невропатолога і сімейного лікаря, свідоцтв про народження та розірвання шлюбу не є належними та достатніми доказами на підтвердження розміру доходу позивача за 2019 рік.

Отже, ненадання позивачем належних та достатніх доказів на підтвердження свого скрутного фінансового становища, зумовлює відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.06.2019 р. у справі №810/1728/18.

За вищевикладених обставин, суд доходить до висновку про відсутність на даний час підстав для відстрочення ОСОБА_1 сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, у зв`язку з чим підстави для задоволення відповідного клопотання позивача - відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України - розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

У відповідності до положень статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Так, згідно частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року становить 2102, 00 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно із приписами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто, з урахування положень ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" 840, 80 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" - у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, які є похідними по відношенню одна до іншої, у зв`язку з чим сума судового збору, що підлягає до сплати за подання такого позову становить 840, 80 грн.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає, за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до керівника апарату Заводського районного суду м.Кам`янське Міхайловської Наталії Ігорівни, голови Заводського районного суду м.Кам`янське Ізотова Віктора Максимовича про визнання дій протиправними - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені та усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду обґрунтованого клопотання про відстрочення сплати позивачем судового збору із наданням належних та достатніх доказів на підтвердження відповідних доводів (довідка органу доходів і зборів (податкового органу) про суми виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, довідка з пенсійного органу, тощо, з яких можна встановити суму всього доходу позивача за попередній календарний рік) або документу про сплату ОСОБА_1 судового збору за подання позову із позовними вимогами немайнового характеру у відповідності до Закону України "Про судовий збір" у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за наступними розрахунковими реквізитами для перерахування судового збору:

"Отримувач коштів: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989253, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача - №UA4004008, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)".

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко