Справа № 640/7865/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7865/19
УХВАЛА

06 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Бєлова Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ганечко О.М. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у м. Києві Ельбабаевого Б.Б., третя особа: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративними позовом до державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у місті Києві Ельбабаєвого Б.Б., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 січня 2020 року.

15 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ганечко О.М. від розгляду апеляційної скарги у даній справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року визнано заявлений ОСОБА_1 відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ганечко О.М. необґрунтованим. Зупинено провадження у справі та передано справу для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ганечко О.М. відмовлено.

04 лютого 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ганечко О.М. від розгляду апеляційної скарги у даній справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року визнано необґрунтованим відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ганечко О.М.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ганечко О.М. за результатами визначення колегії суддів (судді-доповідача) у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, передано судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бєловій Л.В.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що відповідна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Ганечко О.М. вмотивована припущеннями позивача про упередженість судді та непідтвердженою інформацією з невідомих джерел.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу - статтею 40 КАС України.

Так, відповідно до положень статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, статтею 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до заяви про відвід (самовідвід). Зокрема, відповідно до положень вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні "Газета-Центр проти України" від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться".

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Суд наголошує, що не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

Проте, у заяві ОСОБА_1 не наведено жодних обставин, які б вказували на упередженість чи необ`єктивність судді Ганечко О.М. при здійсненні правосуддя у даній справі.

Подана позивачем заява про відвід судді Ганечко О.М. жодним чином не мотивована, зазначена заявником інформація не свідчить про необ`єктивність та упередженість судді, є суб`єктивною та не підтверджується жодними доказами.

Обставин, які можуть вказувати, що суддя прямо чи опосередковано зацікавлений у результаті розгляду справи, не встановлено.

Відтак, з огляду на вищевикладене, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ганечко О.М. у даній справі відсутні.

Відповідно до частин 8, 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження, та за результаттами її вирішення постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 38-40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Ганечко О.М. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у м. Києві Ельбабаевого Б.Б. про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Л.В. Бєлова