Справа № 200/13056/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р. Справа№200/13056/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Донецькій області (Ліквідаційна комісія) (місце знаходження: пр. Нахімова, буд. 86, м. Маріуполь, Донецька область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України в Донецькій області, Ліквідаційної комісії про визнання протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області щодо не призначення та не проведення розслідування нещасного випадку, який стався 19.08.2015 р. на автомобільної стоянці за адресою: м. Маріуполь, вул. Італійська, б. 32 напроти ОБОП; зобов`язати ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Донецькій області призначити та провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 будинку АДРЕСА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням МВС України в Донецькій області протиправно відмовлено у призначенні та проведенні розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 19.08.2015 у м. Маріуполі на автомобільної стоянці, розташованій на вул. Італійській біля б. 32, з підстав не надання позивачем довідки про тимчасову втрату працездатності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив. Зазначає, що головною умовою для призначення розслідування нещасного випадку є раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі, або ж втрата працездатності від нещасного випадку яка настала не одразу. Під час розгляду заяви ОСОБА_1 витребувано необхідні відомості, відповідно до яких встановлено, що протягом 2015 року ОСОБА_1 на лікарняному не перебував, тобто працездатність не втрачав. А отже відповідач правомірно відмовив у призначенні та проведенні розслідування нещасного випадку.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому зауважив, що посилання відповідача на те, що жодним медичним закладом не підтверджене факт втрати працездатності лікарняним листом звужує вимоги, які передбачені Порядком.

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими учасники справи обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на них, суд встановив наступне.

З 01.11.2014 до 13.03.2015 ОСОБА_1 обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу боротьби з груповою злочинністю учинених іноземцями та відносно них УКР ГУМВС України в Донецькій області (наказ від 31.10.2014 № 387 о/с).

З 13.03.2015 до 06.11.2015 обіймав посаду заступника начальника відділу боротьби з груповою злочинністю учинених іноземцями та відносно них УКР ГУМВС України в Донецькій області (наказ від 13.03.2015 № 76 о/с).

Наказом № 346 о/с від 06.11.2015 ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

12.06.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління МВС України в Донецькій області про проведення службового розслідування за фактом отримання ним тілесних ушкоджень 20.08.2015 р. на автомобільної стоянці за адресою: м. Маріуполь, вул. Італійська, б. 32 напроти ОБОП при виконанні службових обов`язків.

07.07.2019 Головне управління МВС України в Донецькій області надало відповідь на звернення позивача від 12.06.2019, згідно якої у призначенні та проведенні розслідування вказаного нещасного випадку відмовлено, з підстав, що в наданих ОСОБА_1 документах відсутня довідка про тимчасову втрату працездатності з приводу отриманої травми.

03.08.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою до Головного управління МВС України в Донецькій області про проведення службового розслідування за фактом отримання ним тілесних ушкоджень, уточнив дату події, 19.08.2015 р. на автомобільної стоянці за адресою: АДРЕСА_3 . 32 напроти ОБОП при виконанні службових обов`язків, та надав витяг з амбулаторної картки.

Відповіддю від 29.08.2019 Головне управління МВС України в Донецькій області повідомило позивачу, що відповідачем вдруге розглянута його заява про проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з ним 19.08.2015, на підставі п. 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, травма зазначена у наданому ОСОБА_1 витягу з амбулаторної картки з записом лікаря розслідуванню не підлягає.

Надаючи оцінку правовідносинам у даній справі, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (надалі - Порядок № 1346).

Згідно пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2 Порядку № 1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно з пунктом 2.4 Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Пунктом 3.1 Порядку № 1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосередньо керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Відповідно до пункту 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до пункту 3.19 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що нещасний випадок, який стався з позивачем 19.08.2015 року має розслідуватися згідно із Порядком № 1346.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача із заявою про розслідування нещасного випадку, який стався з ним при виконанні службових обов`язків в період проходження служби, однак листами від 07.07.2019 та від 29.08.2019 отримав відмову у проведенні цього розслідування, оскільки позивачем не було надано медичні документи, підтверджуючі тимчасову втрату працездатності з приводу отриманої травми.

При цьому, аналіз змісту наведених вище положень Порядку № 1346 дає підстави для висновку, що єдиною підставою організації розслідування нещасного випадку є одержання керівником повідомлення про нещасний випадок.

Пунктом 3.5 Порядку № 1346 прямо передбачено, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією.

Таким чином, при зверненні позивача із заявою про проведення розслідування нещасного випадку, який з ним стався, відповідачу необхідно було створити комісію з розслідування нещасного випадку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відмовляючи у проведенні розслідування нещасного випадку, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 листопада 2019 у справі № 823/346/17, адміністративне провадження №К/9901/18087/18.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на підставі посвідчення серії МВ НОМЕР_2 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Донецькій області (Ліквідаційна комісія) (місце знаходження: пр. Нахімова, буд. 86, м. Маріуполь, Донецька область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області щодо не призначення та не проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 19.08.2015 р. на автомобільної стоянці за адресою: м. Маріуполь, вул. Італійська, б. 32 напроти ОБОП .

Зобов`язати ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Донецькій області призначити та провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 19.08.2015 на автомобільній стоянці за адресою м АДРЕСА_3 напроти будинку ОБОП.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова