Справа № 120/490/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

10 лютого 2020 р. Справа № 120/490/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Шаповалова Тетяна Михайлівна, розглянувши у письмовому провадженні матеріали позовної заяви Приватно орендного підприємства «РІДНИЙ КРАЙ» до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Приватно орендне підприємство «РІДНИЙ КРАЙ» (далі ПОП «РІДНИЙ КРАЙ») з позовом до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення 38 сесії 8-го скликання Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 23.01.2020 року, яким надано в оренду ТОВ «СХК Вінницька промислова група» не переоформлені земельні ділянки (паї) загальною площею 28,97 га кількістю 15 штук по бувшому ТОВ «Хлібороб» згідно списку, що додається терміном на 11 місяців.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішенням 27 сесії 8-го скликання від 23.01.2019 року вирішено вжити заходів щодо охорони спадкового майна, яке залишилося після смерті жителів Бабчинецької сільської ради Чернівецького району у вигляді не переоформлених земельних ділянок (паїв) бувшого СТОВ «Хлібороб» прийнявши вищевказані ділянки під охорону. Надано в оренду ПОП «РІДНИЙ КРАЙ» не переоформлені земельні ділянки (паї) загальною площею 38,97 га кількістю 21 штук по бувшому СТОВ «Хлібороб» згідно списку, що додається, терміном на 7 років. Надано в оренду проектні дороги бувшого СТОВ «Хлібороб» площею 9,36 га терміном на 1 рік.

В кінці січня 2020 року ПОП «РІДНИЙ КРАЙ» стало відомо, що рішенням 38 сесії 8-го скликання від 23.01.2020 року вирішено вжити заходів щодо охорони спадкового майна, яке залишилося після смерті жителів Бабчинецької сільської ради Чернівецького району у вигляді не переоформлених земельних ділянок (паїв) бувшого СТОВ «Хлібороб» прийнявши вищевказані ділянки під охорону. Надано в оренду ТОВ «СХК Вінницька промислова група» не переоформлені земельні ділянки (паї) загальною площею 28,97 га кількістю 15 штук по бувшому СТОВ «Хлібороб» згідно списку, що додається в додатку 1, терміном на 11 місяців.

Вважаючи рішення 38 сесії 8-го скликання Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 23.01.2020 року таким, що порушує права ПОП «РІДНИЙ КРАЙ» як орендаря, останнє звернулося до суду з вказаним позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У випадку коли позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі (п.1 ч.1 ст.170 КАС України).

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись цей спір, суд виходить із таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 2 п.2 ч.1 ст.4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень міститься у п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, згідно якої суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 36 Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить ч. 6 ст.13 Закону № 1402-VIII, в силу якого, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як випливає із норми ч. 6 ст. 346 КАС України, завдання забезпечувати єдність судової практики із питань предметної юрисдикції судових спорів покладено на Велику Палату Верховного Суду.

Суд враховує, що у п. 22 Постанови від 4 вересня 2018 року (справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено із змісту позовної заяви, відповідач у справі (Бабчинецька сільська рада Чернівецького району Вінницької області) є органом місцевого самоврядування. Проте, із урахуванням трьох наведених вище критеріїв для розмежування судової юрисдикції, необхідно врахувати, що помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір (наведений мотив узгоджується із правовим висновком, що міститься у п. п. 28 29 Постанови Велика Палата Верховного Суду від 4 вересня 2018 року справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18).

Такий висновок узгоджується ще й із нормою ч. 1-2 ст. 2 ЦК України, в силу якої учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Відтак, нормами Цивільного кодексу України передбачено, що орган місцевого самоврядування (суб`єкт публічного права) може бути учасником цивільних відносин.

Отже, сам факт участі Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області у спірних правовідносинах, попри статус відповідача як юридичної особи публічного права та органу місцевого самоврядування, не змінює їх правової природи та не вказує імперативно та публічно правовий характер правовідносин.

Тому, визначальною ознакою для правильного вирішення питання щодо юрисдикційної належності цього спору є характер правовідносин, у яких виник спір, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулися позивачі.

Із змісту позовної заяви встановлено, що позивач, мотивуючи позовні вимоги акцентує увагу суду на тому, що рішенням Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 23.01.2019 року надано в оренду не переоформлені земельні ділянки (паї) загальною площею 38,87 га кількістю 21 шт. по бувшому СТОВ «Хліброб». На виконання цього рішення між Бабчинецькою сільською радою Чернівецького району Вінницької області (орендодавцем) та ПОП «РІДНИЙ КРАЙ» (орендар) укладено договір оренди землі від 25.01.2020 року.

На думку позивачів, зазначені у рішенні земельні ділянки (паї) не могли бути передані іншій юридичній особі, оскільки перебувають у законному користуванні ПОП «РІДНИЙ КРАЙ».

Надаючи оцінку характеру спірних правовідносин з огляду на позовні вимоги та їх підстави суд враховує, що згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Статтею 9 ЗК України передбачені повноваження Міськради у галузі регулювання земельних відносин, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, прийняте Бабчинецькою сільською радою Чернівецького району Вінницької області та оскаржуване у справі рішення про передачу TOB «СХК Вінницька промислова палата» в оренду земельних ділянок (паїв) є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акту не породжує наслідків для орендаря земельної ділянки, оскільки у такої особи вже виникло речове право оренди на земельну ділянку.

Відтак обраний позивачем спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про передачу в оренду TOB «СХК Вінницька промислова палата» земельних ділянок (паїв) не забезпечує його реального захисту. Тому, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельних ділянок (паїв) має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про "цивільне" право.

Такий висновок узгоджується із правозастосовчою практикою Великої Палати Верховного Суду. Зокрема у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 126/1373/17 суд касаційної інстанції зазначив, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, права користування земельною ділянкою), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Тому, якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 8 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17).

У контексті наведених правових висновків необхідно врахувати, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про надання в оренду TOB «СХК «Вінницька промислова група» земельних ділянок (паїв), загальною площею 28,97 га, кількістю 15 штук, бувшого СТОВ «Хлібороб», не вступав у публічно-правові відносини саме з позивачами. Прийняте відповідачем та оскаржуване рішення про передачу в оренду земельної ділянки стосувалось іншої юридичної особи.

Тому, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових можливостей установлювати (визнавати) належність речових прав на земельну ділянку певній особі.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права.

Як передбачено нормою абз. 3 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються, в тому числі, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Відтак, враховуючи, що спір пов`язаний із захистом речових прав позивача у справі, що виникає із земельних відносин, та беручи до уваги, що незаконність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування позивач обґрунтовує неправомірністю передання TOB «СХК «Вінницька промислова група» земельної ділянки в оренду, оскільки права на неї, на думку позивача, належать саме йому, суд доходить висновку, що цей спір не є публічно-правовим, а стосується земельних правових відносин. Тому, позов Приватно орендного підприємства «РІДНИЙ КРАЙ» до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області повинен вирішуватися Господарським судом Вінницької області заправилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, із урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, предмета спору та характер спірних матеріальних правовідносин суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Одночасно із пред`явленням позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом:

1)заборонити Бабчинецькій сільській раді Чернівецького району Вінницької області:

надавати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на не переоформлені земельні ділянки (паї), загальною площею 28,97 га згідно списку;

затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж на не переоформлені земельні ділянки (паї), загальною площею 28,97 га кількістю 15 штук згідно списку;

2)заборонити державним реєстраторам проводити реєстраційні дії, а саме, державну реєстрацію права оренди щодо земельних ділянок (паїв), загальною площею 28,97 га кількістю 15 штук згідно списку.

Щодо заяви позивача про забезпечення позову, то суд зазначає, що така не може бути розглянута адміністративним судом із наступних мотивів.

Як передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997), держави учасниці, гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією право на розгляд його справи (у тому числі заяв, клопотань у справах) судом «встановленим законом».

Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Тому, враховуючи, що спір за позовом Приватно орендного підприємства «РІДНИЙ КРАЙ» до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про скасування рішення яким передано TOB «СХК «Вінницька промислова група» в оренду земельні ділянки (паї) не є публічно правовим та не може розглядатися адміністративним судом, не може бути предметом розгляду у суді адміністративної юрисдикції й заява про забезпечення позову у такій справі. В іншому випадку заява буде вважатися такою, що не розглянута судом «встановленим законом», як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги зазначене, заява про забезпечення позову може бути подана позивачами до Господарського суду Вінницької області як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду цієї справи.

Керуючись ст.ст. 170, 242, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватно орендного підприємства «РІДНИЙ КРАЙ» до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна