Справа № 200/14485/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 р. Справа№200/14485/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) з позовними вимогами:

- визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначення пільгової пенсії за списком №1 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- скасувати рішення №42 від 11.11.2019 року Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №1 - період роботи з 08.01.1990 року по 02.11.2000 року на Шахті "Ударник" виробничого об`єднання по видобутку антрациту "Торезантрацит";

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2019 року - дня звернення за призначенням пенсії.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на умовах передбачених ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю пільгового стажу. Позивач вважає, що надав всі належні документи для підтвердження періодів роботи, які підтверджуються записами у трудовій книжці, та відповідач таким чином порушує його право на отримання пенсії.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому повністю не погоджується з вимогами позову, просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі та зазначає, що позивачем не надано довідок про підтвердження пільгового характеру роботи за періоди з 08.01.1990 по 13.02.1990, з 14.02.1990 по 31.10.1990, з 01.11.1990 по 05.12.1991, з 06.12.1991 по 16.01.1992, з 17.01.1992 по 15.10.1992, з 16.10.1992 по 31.05.1997, з 01.06.1997 по 02.11.2000 на державному підприємстві шахта "Ударник" виробничого об`єднання "Сніжнеантрацит" м Сніжне (Торезантрацит м. Торез), тому вказані періоди роботи позивача до пільгового стажу роботи не зараховані. Зазначає, що відповідач позбавлений можливостей перевірити характер роботи заявника, оскільки підприємство розташоване на непідконтрольній українській владі території. Вказує на те, що при розгляді документів виявлено, що за період роботи з 08.01.1999 (наказ №5к від 08.01.1990) по 02.11.2000 (наказ №170к від 30.10.2000) запис дати наказу на звільнення зроблено некоректно. Не було зараховано до загального стажу роботи період роботи з 08.01.1999 р. по 31.12 1998. Просив в задоволенні позову відмовити, з підстав відсутності необхідного страхового стажу у позивача.

Ухвалою суду від 08.01.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

19.08.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви було додано: заява, копія трудової книжки серії НОМЕР_2 ; копія диплому НОМЕР_5; довідка №149 від 05.06.2019 про проходження військової служби; дані СПОВ за 1999-2019 роки; копія паспорту і ідентифікаційного номеру.

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11.11.2019 №42 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи: з 08.01.1990 по 13.02.1990, з 14.02.1990 по 31.10.1990, з 01.11.1990 по 05.12.1991, з 06.12.1991 по 16.01.1992, з 17.01.1992 по 15.10.1992, з 16.10.1992 по 31.05.1997, з 01.06.1997 по 02.11.2000 на державному підприємстві шахта "Ударник" виробничого об`єднання "Сніжнеантрацит" м.Сніжне (Торезантрацит м.Торез), через те, що позивачем не надано довідок про підтвердження пільгового характеру роботи. Період з 08.01.1990 по 31.12.1998 не було зараховано до загального стажу роботи позивача, оскільки, що при розгляді документів виявлено, що за період роботи з 08.01.1990 (наказ №5к від 08.01.1990) по 02.11.2000 (наказ №170к від 30.10.2000) запис дати наказу на звільнення зроблено некоректно.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що у спірні періоди позивач:

- 08.01.1990 прийнятий гірником 1р. підземним на Вшт у державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 14.02.1990 переведений гірником 2р. підземним на Вшт у державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 01.11.1990 переведений гірником 2р. підземним на дільницю ПТД у державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 06.12.1991 переведений учнем гірника з ремонту гірничих воробок підземним на підйомно-транспортній дільниці на державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 17.01.1992 переведений гірничим з ремонту гірничих виробок 4 розряду підземним на дільницю ВРУ у державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 16.10.1992 переведений прохідником 5 розряду підземним на дільницю ГПУ у державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 01.06.1997 переведений прохідником 5 розряду підземним на дільницю УКР у державному підприємстві «Торезантрацит»;

- 02.11.2000 звільнений за власним бажанням.

Не погодившись з висновком відповідача щодо відсутності підстав для призначення пенсії позивачу, останній звернувся до суду із даним позовом.

Отже, спірний період роботи позивача, який не враховано до пільгового стажу останнього, через те, що не були надані пільгові довідки, період роботи з 08.01.1990 по 02.11.2000 в Шахті "Ударник" виробничого об`єднання по видобутку антрациту "Торезантрацит".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п.а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За приписами ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З огляду на викладене, суд зазначає, що за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Постановою Кабінету Міністрів України №1028 від 09.12.2015 п.20 наведеного Порядку доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII (надалі - Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 та від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м.Сніжне Донецької області.

Довідкою ВП «Шахта «Ударник» ДП «Торезантрацит» №5407/27 від 21.11.2018 про підтвердження наявного трудового стажу підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в шахті у період з 08.01.1990 по 05.12.1991, з 06.12.1991 по 16.01.1992, з 17.01.1992 по 15.10.1992, з 16.10.1992 по 02.11.2000, відпустка без збереження заробітної плати за вказані періоди не надавалась. З довідки ВП «Шахта «Ударник» ДП «Торезантрацит» №5408/27 від 21.11.2018 про заробіток вбачається, що ОСОБА_1 у 1991 році отримував заробітну плату та на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного Фонду України. Довідкою ВП «Шахта «Ударник» ДП «Торезантрацит» №5409/27 від 21.11.2018 про заробіток встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1992 року по 1995 року отримував заробітну плату та на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного Фонду України. Згідно виписки з наказів про реорганізацію шахти «Ударник» 13.03.1970 трест «Сніжнеантрацит» перейменоване в комбінат «Торезантрацит».

Дійсно, відповідно до ст.9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон №1207-VII) ці довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.

Однак, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...".

Суд приймає до уваги відомості, які зазначені у довідках, засвідченої підписами директора, начальника відділу кадрів, головного бухгалтера, архіваріуса та печаткою із зазначенням коду ідентифікаційного коду підприємства, оскільки вони повністю узгоджується із відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача та з огляду на неможливість позивачу в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках, хоча й не визнає зазначені довідки офіційними документами.

При таких обставинах суд вважає, що у відповідача були наявні підстави для врахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача з 08.01.1990 по 02.11.2000 в Шахті "Ударник" виробничого об`єднання по видобутку антрациту "Торезантрацит".

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивача міститься необхідна інформація, яка підтверджує, що позивач у спірний період працював з повним робочим днем під землею.

Крім цього, суд зазначає, що положеннями п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а та від 11.07.2019 у справі №242/1484/17.

Щодо посилання відповідача на те, що період з 08.01.1990 по 31.12.1998 не було зараховано до загального стажу роботи позивача, оскільки при розгляді документів виявлено, що за період роботи з 08.01.1990 (наказ №5к від 08.01.1990) по 02.11.2000 (наказ №170к від 30.10.2000) запис дати наказу на звільнення зроблено некоректно, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п.2.4 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.6 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не мав законних підстав для неврахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, отже прийняте відповідачем рішення №42 від 11.11.2019 Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , протиправне та підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу відповідача не те, що згідно паспортних даних по батькові позивача - ОСОБА_1 , проте у спірному рішенні відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо визнання неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначення пільгової пенсії за списком №1 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. Правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - рішення №42 від 11.11.2019. Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є скасування рішення відповідача №42 від 11.11.2019.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №1 - період роботи з 08.01.1990 по 02.11.2000 в Шахті "Ударник" виробничого об`єднання по видобутку антрациту "Торезантрацит", суд зазначає наступне.

У постанові Верховного суду від 06.03.2019 по справі №1640/2594/18 судом зазначено, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З документів, наявних у матеріалах справи судом встановлено, що у суб`єкта владних повноважень була можливість прийняти обґрунтоване та законне рішення щодо вчинення дії по призначенню та виплаті позивачу пільгової пенсії, на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із тим, що позивачем виконані всі умови та надані необхідні документи на підтвердження права позивача на призначення йому пільгової пенсії.

Враховуючи, що жодних дій щодо призначення позивачу пільгової пенсії з боку відповідача вчинено не було, суд доходить висновку, що достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2019 - дня звернення за призначенням пенсії.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №1 - період роботи з 08.01.1990 по 02.11.2000 на Шахті "Ударник" виробничого об`єднання по видобутку антрациту "Торезантрацит", суд зазначає, що в даному випадку саме по собі не зарахування відповідачем спірних періодів не тягне за собою настання будь-яких негативних наслідків для позивача. Правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - рішення №42 від 11.11.2019. Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є скасування рішення відповідача №42 від 11.11.2019.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2019 - дня звернення за призначенням пенсії, суд вважає передчасними позовні вимоги в цій частині, оскільки рішення щодо призначення пенсії позивачу не прийнято відповідачем. У зв`язку із чим, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, у зв`язку із чим, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведено, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково:

визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №42 від 11.11.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2019 дня звернення за призначенням пенсії.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 08.01.2020 відстрочено сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно ч.8 ст.139 КАС України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок невиконання відповідачем вимог чинного законодавства України, суд вважає за можливе, в даному випадку, обов`язок щодо відшкодування судових витрат в повному обсязі покласти на Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №42 від 11.11.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.08.2019 - дня звернення за призначенням пенсії.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.02.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька