Справа № 400/4151/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2020 р. № 400/4151/19
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суд Лебедєва Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 08.11.2019 року ВП № 60540312,-

ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (надалі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування п.3 постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про стягнення виконавчого збору від 08.11.19 року ВП №60540312 та визнання незаконною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.11.2019 року ВП № 60540312.

Ухвалою від 29.11.2019 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.12.2019 року на виконаня ухвали суду від 29.11.2019 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано докази сплати судового збору в сумі 1921, 00 грн.

Ухвалою від 17.12.2019 року суд продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.12.2019 року на виконаня ухвали суду від 17.12.2019 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано заяву на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви разом з уточненою позовною заявою, в якій в якості відповідача зазначено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції. Так, відповідно до прохальної частини уточненої позовної заяви, Військова частина просить суд визнати незаконним та скасувати п.3 постанови про стягнення виконавчого збору від 08.11.19 року ВП №60540312 та визнатия незаконною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.11.2019 року ВП № 60540312.

Ухвалою від 28.12.2019 року суд продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

22.01.2020 року на виконаня ухвали суду від 28.12.2019 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано заяву на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви разом з уточненою позовною заявою, в якій просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.11.2019 р. ВП № 60540312.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 08.11.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазоновим Д.К. винено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60540312 з виконання виконавчого листа №400/1405/19, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 21.08.2017, пунктом 3 якої також постановив стягнути з позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчий збір у розмірі 16692 грн. Крім того, 08.11.2019 року державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60540312, відповідно до якої стягнув з боржника військової частини НОМЕР_1 виконавчий збір в сумі 16692, 00 грн. Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору від 08.11.2019 року з тих підстав, що відповідно до пунктів 1, 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавчий збір стягненню з позивача не підлягає. Крім того, відповідач виніс постанову щодо стягнення виконавчого збору, не дотримавшись строку, наданого для виконання рішення, та не врахував добровільне виконання боржником рішення суду. Зважаючи на наведене, позивач просив скасувати спірну постанову відповідача.

Ухвалою від 27.01.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/4151/19 та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

05.02.2020 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про заміну первісного відповідача у справі - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на належного відповідача.

05.02.2020 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що позивач в уточненнях до позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2020 року вказує, що нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 21.08.2017 року виконано в повному обсязі, що підтверджуються копією платіжного доручення від 20.11.2019 року, тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2019 року.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 05.02.2020 року не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 05.02.2020 року суд клопотання представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнив, замінив первісного відповідача по справі № 400/4151/19 - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції належним - Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Мира, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 43315529).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі № 400/1405/19 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.08.2017, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 21.08.2017. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі № 400/1405/19 залишено без змін.

На виконання резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі № 400/1405/19, 22.10.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 400/1405/19.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове виконання виконавчого листа № 400/1405/19 від 22.10.2019 року, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом.

08.11.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60540312 з виконання виконавчого листа № 400/1405/19 від 22.10.2019 року Миколаївського окружного адміністративного суду.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонов Д.К. 08.11.2019 року виніс також постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 60540312, відповідно до якої стягнув з боржника - Військової частини НОМЕР_1 виконавчий збір в сумі 16 692, 00 грн.

Не погодившись із вказаною постановою у виконавчому провадженні ВП № 60540312, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання постанови протиправною та її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі-Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно системного аналізу статей 26, 27 Закону № 1404-VIII, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язаний з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження держаний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Вирішення питання про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця, передбаченим ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІ.

Крім того, суд не погоджується з твердженням позивача, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору винесена з порушенням норм п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII, оскільки, на думку військової частини, виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, за змістом ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (далі-Закон № 4901-VI), дія цього Закону поширюється на випадки виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, за умови, якщо боржником є орган державної влади.

Згідно матеріалів справи, виконавчий лист № 400/1405/19 виданий 22.10.2019 року, боржником по справі є Військова частина НОМЕР_1 , тобто орган державної влади. Разом з тим, вищезазначений виконавчий лист містить вимогу про зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в процесі виконання судового рішення.

Виконавчий лист у цій справі виданий на виконання рішення зобов`язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання шляхом нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.08.2017, а не стягнення періодичних платежів.

Отже, норми п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону «Про виконавче провадження» не поширюються на спірні правовідносини.

Суд зазначає, що вказаний виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання, шляхом прийняття, реєстрації, розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів. Тому, виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону № 1404-VIII, а не закону № 4901-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 286/407/17 (К/9901/18047/18), постанові від 31.01.2019 у справі № 161/502/17 (К/9901/29829/18).

Крвм того, під час з`ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі № 400/1405/19 було виконано боржником 20.11.2019 року, про що свідчить платіжне доручення від 20.11.2019 року № 6.

Таким чином, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі № 400/1405/19 було виконано боржником після відкриття виконавчого провадження №60540312.

Враховуючи викладене та те, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, а також, те, що відсутні підстави, передбачені законом, для не стягнення виконавчого збору, спірна постанова є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У випадку відмови у задоволенні позову фізичної особи статтею 139 КАС України відшкодування судових витрат, в тому числі судового збору, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 241-246, 262, 268, 269, 271, 272, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43315529) про визнання протиправною та скасування постанови від 08.11.2019 року ВП № 60540312 - відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 06.02.2020 року.

Суддя Г. В. Лебедєва