Справа № 260/1054/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2020 року м. Ужгород№ 260/1054/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Міца О.-Д.

за участю:

позивача: Державна архітектурно-будівельна інспекція України - представник Рачкулинець М.Ю.

відповідача: ОСОБА_1 - представник адвокат Микита М.Ф.

третьої особи: ОСОБА_2

представника третьої особи - адвокат Майстренко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державна архітектурно-будівельна інспекція України до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва

В С Т А Н О В И В:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , яким просить:

1. Прийняти позовну заяву до свого провадження та відкрити провадження у справі.

2. Задовольнити позовну заяву та винести рішення, яким зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовану господарську будівлю - гараж, розташовану на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на обєкті будівництва - гаражу по АДРЕСА_1 виявлено ряд порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, у зв`язку з чим 09.03.2017 року винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивача зобов`язано звернутися в орган місцевого самоврядування для оформлення документів на земельну ділянку, звернутися в сектор містобудування для виготовлення будівельного паспорта та подати повідомлення про початок будівельних робіт, з терміном виконання припису -протягом 6 місяців. Проте за результатами перевірки виконання вимог припису від 09.03.2017 року встановлено, що вимоги припису відповідачем не виконано.

Так, за результатами проведеної перевірки, уповноваженою особою Управління складено акт перевірки від 21.11.2017 № 5/1007; протокол про адміністративне правопорушення від 21.11.2017 року, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.11.2017 №183-п/1007. На підставі вказаних виявлених порушень уповноваженою особою Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 № 200/1007.Однак, Відповідач ні у встановлений строк, ні до цих пір добровільно не виконав законні вимоги виданого припису, не усунув істотні порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, що стало підставою для звернення до суду із позовом про знесення вищевказаного самочинного об`єкта будівництва.

Окрім того зазначає, що дана перевірка була предметом розгляду Іршавського районного суду Закарпатської області. Так, Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 33.04.2019 року апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 1018року в адміністративній справі №301/119/18 - без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

13 червня 2019 року на адресу суду від представника третьої особи - Феєр Світлани Іванівни надійшли письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких зазначає, що позов ДАБІ підтримують, просять його задовольнити у повному обсязі. Будівлі та споруди Відповідачки розміщені на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 . Право власності на об`єкт - гараж по АДРЕСА_1 не зареєстровано, об`єкт не прийнято до експлуатації., тому ОСОБА_2 звернулася в 2017 році до ДАБІ про проведення позапланової виїзної перевірки з метою встановлення порушень Відповідачкою будівельних норм та вимог містобудівного законодавства. Так, оскільки Відповідачка нехтує вимогами законів у сфері містобудування та земельного законодавства, зокрема щодо дотримання правил добросусідства, ОСОБА_2 вимушена звертатися до органів державної влади та суду за захистом своїх порушених прав. Вважає, що Позивач як суб`єкт владних повноважень у сфері нагляду та контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності правомірно звернувся до адміністративного суду в порядку реалізації у спірних правовідносинах наданих йому чинним законодавством владних управлінських функцій.

19 серпня 2019 року від відповідача надійшов відзив на даний адміністративний позов. Так зазначає, що приписи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції є незаконними, оскільки жодний законодавчий акт не зобов`язує приватизувати земельну ділянку. Той факт, що суди двох інстанцій (першої та апеляційної ) залишили в силі постанову ДАБІ про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не є підставою для знесення недобудованого нею гаража . Зазначає, що це є неправомірним втручанням у її приватне життя. Гараж збудовано на підставі Дозволу архітектури № 3, на підставі розробленого проекту, які містяться у Будівельному паспорті .Окрім того, Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, де Інспекція державного архітектурно- біудівельного контролю (зараз ДАБІ України) виступала третьою особою, встановлено про відсутність будь-яких порушень технічних норм та вимог чинного законодавства з боку відповідача при будівництві гаражу. Дане рішення є доказом у справі і обставина про істотність порушень будівельних норм і правил не підлягає додатковому доказуванню. Ця обставина доказана вище рішенням, яке набуло законної сили.

Окрім того, зазначено, що до відповідача не застосовувались попередження про усунення порушень будівельних норм і правил, не зобов`язували перебудувати гараж та щодо відповідача не вносився припис про усунення порушень . Щодо відповідача був припис про виготовлення правовстановлювальних документів на земельну ділянку та будівельного паспорта, у звязку з чим відсутні підстави для звернення в суд з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав наведених у відзиві на даний адміністративний позов.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 , також проти позову заперечила з мотивів викладених у письмових поясненнях щодо позову, зауважила, що спірний обєкт-гараж відповідачки знаходиться у недопустимій близькості до будинку третьої особи, у взязку з чим спричиняє пошкодження, оскільки вода, яка стікає з гаражу, потрапляє на ділянку та будинок Феєр і руйнує як фундамент, так і сам будинок.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 09.03.2017 року на підставі, звернення гр. ОСОБА_2 від 16.02.2017 за № Ф- 5/1007-1.14, відповідно до направлення від 09.03.2017 за № 103/1007, згідно вимог Порядку №553, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил громадянкою ОСОБА_1 (далі - Відповідач) щодо об`єкта будівництва - гаражу вул АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки, складено Акт перевірки №85/1007 від 09.03.2017, яким встановлено порушення вимог законодавства в сфері містобудування з боку Позивача, протокол про адміністративне правопорушення від 09.03.2017року.

Для добровільного усунення вивлених порушень містобудівного законодавства позивачу надано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.03.2017 року № 34-п/1007 . Вказаним приписом Позивача зобов`язано звернутися в орган місцевого самоврядування для оформлення документів на земельну ділянку, звернутися в сектор містобудування для виготовлення будівельного паспорта та подати повідомлення про початок будівельних робіт, з терміном виконання припису - протягом 6 місяців. Про виконання даного припису зобов`язано повідомити Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області до 15.09.2017року.(а.с.20).

13.11.2017 року у відповідності, до встановленого законодавством Порядку № 553, на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 13.11.2017 року № 356/1007 головним інспектором Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області проведено позапланову перевірку щодо виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.03.20117 № 34-п/Ю07 на об`єкті будівництва: господарська будівля - гараж за адресою м. Іршава, вул. Шевченка 103 .(а.с.11-12).

В ході перевірки встановлено, що Позивачем не виконано законних вимог обов`язкового до виконання припису від 09.03.2017 № 34-п/1007, та зокрема позивачем протягом терміну не вчинено жодних дій по усуненню виявлених порушень вимог містобудівного законодавства.

За результатами проведеної перевірки, відповідно до Порядку № 553, уповноваженою особою Управління складено акт перевірки від 21.11.2017 року № 356/1007; протокол про адміністративне правопорушення від 21.11.2017 року, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.11.2017 №183-п/1007., у якому висунуто вимогу виконати вимоги припису від 09.03.2017 року.(а.с.12-18).

На підставі вказаних виявлених порушень уповноваженою особою Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 № 200/1007, згідно якої Позивача за невиконання законних вимог припису від 09.03.2017 року № 34-п/1007, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1. ст. 188-42 КУпАП.(а.с.19)

Постанова про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 № 200/1007,оскаржувалась в Іршавському районному суді та Восьмому апеляційному адміністративному суді.

Рішенням Іршавського районного суду від 21 листопада 2018 року у справі №2301/119/18 встановлено, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена з чітким дотриманням статей 24, 33,188-42, 244-6, 276- 278,283 та пункту 1 частини першої статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим у задоволенні позову гр. ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції - відмовлено. (а.с.21-23)

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019року апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018року в адміністративній справі №301/119/18 - без змін. (а.с.24-26).

Окрім того судом встановлено, що будівництво господарської будівлі - гаражу за адресою АДРЕСА_1 , розпочате на підставі рішення Іршавського міськвиконкому № 73 від 21 травня 1996 року, Дозволу архітектури № 3 на будівництво гаража , Проекту № 194-24-141, будівельного паспорта на будівництво господарсько-побутових будівель, розробленого Іршавським районним архітектором 04.09.1996 року. Вказана обставина стверджується копією будівельного паспорта від 04.09.1996 року (а.с.95-99).

Гараж збудований на земельній ділянці, яка призначена (відведена) для будівництва і обслуговування належного відповідачу житлового будинку АДРЕСА_1 .

На момент початку його будівництва, земельна ділянка належала Іршавській міській раді, яка рішенням № 73 від 21.05.1996 року надала дозвіл на добудову до власного житлового будинку гаража . Як зазначалося вище розроблено проект забудови земельної ділянки .

Питання про наявність істотних порушень будівельних норм і правил досліджувалось в Апеляційному суді Закарпатської області 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного тролю (зараз ДАБІ України) про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, де однією з позовних вимог була вимога про зненесення гаража . На час розгляду зазначеної цивільної справи Інспекція ДАБІ надала повідомлення - висновок № 08-11/1165-7 від 30.10. 2014 року про відсутність будь-яких порушень технічних норм та вимог чинного законодавства збоку ОСОБА_1 при будівництві гаражу. Про цю обставину зазначено у рішенні апеляційного суду від 05 березня 2015 року.(а.с.100-101).

У вище зазначеному рішенні Апеляційного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року зазначено, що права позивачки ОСОБА_2 ( у даній справі - третя особа) не порушені, оскільки така набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування через 4-ри роки після даного будівництва - у листопаді 2004 року . Право власності на земельну ділянку вона набула у 2009 році. Жодних спорів між ОСОБА_1 та попередніми власниками будинку № АДРЕСА_3 ( подружжям ОСОБА_1), а також між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 2004 по 2012 роки не було .

Окрім того, Апеляційний суд у зазначеному рішенні зазначив, що розміри ділянок з боку вулиці Шевченка були і є занадто малими, що виключало можливість дотримання забудовниками норм БН 360-92 . Така конфігурація земельних ділянок призвела до щільності їх забудови передніми власниками житловими будинками та господарськими спорудами. Враховуючи вказану ситуацію, Апеляційний суд не вправі захистити вимоги позивачки ( ОСОБА_2 ) в частині перенесення гаража на відстань від її житлового будинку відповідно до норм ДБН.

20.05.2019 року на адресу позивача відповідач направила повідомлення про те, що нею замовлено виготовлення Декларації про початок будівельних робіт (а.с.105).

25 січня 2019 року Іршавська міська рада Рішенням №930 затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її власність відповідача для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , на підставі чого 11.01.2019 року було зареєстроване право відповідача на земельну ділянку.(а.с.103-104)

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні у цій справі правовідносини врегульовані, зокрема, Законом №3038-VI, який, виходячи зі змісту преамбули до нього, встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до положень статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені у пункті 11 Порядку №553, відповідно до якого посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

В свою чергу, згідно з положеннями частини першої статті 9 Закону України від 20.05.1999 №687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон №687-XIV) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VI.

Частиною ж першою статті 34 Закону №3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, частиною першою статті 37 названого Закону встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Статтею 38 Закону №3038-VI унормовано порядок вирішення питань, пов`язаних із знесенням самочинно збудованих об`єктів, за правилами частин першої, другої якої, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Отже, положення частини першої статті 38 Закону №3038-VI встановлює перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Також, за змістом частин першої, четвертої, сьомої статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, аналізуючи вище зазначенні положення закону суд приходить до висновку, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

В даній справі судом подібних обставин, які передбачені ст. 376 ЦК України для знесення самочинно збудованого об`єкта не встановлено, в зв`язку з чим підстави для зобов`язання відповідача здійснити знесення такого самочинно збудованого об`єкта відсутні.

Таким чином, наведені положення ЦК України також визначають необхідність, перед зверненням відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування до суду з позовом про знесення об`єкту будівництва, встановлення таких фактів як неможливість перебудови об`єкту та відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Вище зазначена позиція підтримана Верховним судом у постановах від 28.08.2019 року №2040/7234/18, від 31.07.2018. №813/6426/14.

Суд звертає увагу , що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Разом з тим, відповідно до встановлених судом обставин цієї справи, позивачем були виявлені порушення відповідачем вимог ст.5 ЗУ Про основи містобудування, у зв`язку з чим, було видано припис від 09.03.2017 року № 34-п/1007, яким зобовязано відповідача виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, виготовити будівельний паспорт, протягом 6-ти місяців, подати повідомлення про початок будівельних робіт протягом 6-ти місяців.

В той же час, виданий позивачем припис від 21.11.2017 №183-п/1007 зобов`язував відповідача усунути порушення про які йде мова у приписі від 09.03.2017 року № 34-п/1007.

При цьому, у зазначених вище документах відсутні висновки Інспекції, з відповідним обґрунтуванням, що перебудова спірної нежитлової будівлі з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою.

Не наведено таких даних й в акті перевірки, який наявний у матеріалах даної адміністративної справи .

Більше того, позивач, як у позовній заяві, так і під час вирішення даного спору в суді , не довів того, що ним видавались приписи про зобов`язання відповідача усунути виявлені Інспекцією порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил саме шляхом знесення самочинно збудованої спірної нежитлової будівлі, як і наявності фактів невиконання таких приписів відповідачем, а також не подав на підтвердження цього жодних доказів.

Законом України від 19 червня 2003 року № 963-IV «Про Державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У відповідності до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Однак, під час судового розгляду даної справи відповідачем на підставі рішення місцевої ради зареєстровано земельну ділянку для обслуговування будинку, де збудовано спірний обєкт.

Суд звертає увагу і на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і є можливою лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, про що, також, вказано й у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 813/6426/14.

Суд зауважує, що хоча рішенням Іршавського районного суду від 21 листопада 2018 року у справі №2301/119/18 та Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року підтверджено факти порушення, виявлені позивачем під час перевірок відповідача, однак в силу вищевказаних вимог, які висуває законодавець до підстав подання позову про знесення самочинного будівництва та обгрунтування позову позивачем не є достатніми ні для звернення з даним позовом, ні для задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Європейський Суд з прав людини у Справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року (ОСТАТОЧНЕ 20/01/2012) підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, оскільки судом не встановлено обставин, які передбачені ст. 376 ЦК України для знесення самочинно збудованого об`єкта, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 242-246,250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові Державна архітектурно-будівельна інспекція України до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.02.2020 року.