Справа № 440/3879/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р. Справа № 440/3879/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/3879/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: яка була нарахована та виплачена йому на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03.09.2019 року у справі №2-568/10, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27.05.2011 року (справа №22а-10296/2011), за період: починаючи з 01.01.2005 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.10.2011 року та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому 18.04.2017 року на підставі вказаного рішення суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2005 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по 18.04.2017 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за періоди з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008, починаючи з 01.01.2005.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить прийняти постанову, якою змінити мотивувальну та резолютивну частину рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі №440/3879/19 відносно не визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії (основної та додаткової), а також не зобов`язання відповідача виплатити таку компенсацію за період починаючи з 01.01.2005 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по 18.04.2017 року.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03.09.2010 у справ №2-568/10, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.05.2011 у справі №22а-10296/2011:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, в розмірах передбачених cт. 50, ч.4 cт.54, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням cт. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком встановленої законом на час виплат,

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі провести перерахунок державної пенсії по інвалідності відповідно до ч.4 cт.54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду III групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 cт.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1.01.2005 по 10.08.2005 року (включно); як інваліду II групи в розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11.08.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року та провести виплату з урахуванням вже проведених виплат;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст.50, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду III групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1.01.2005 року по 10.08.2005 року (включно) та провести виплату з урахуванням вже проведених виплат; як інваліду II групи у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11.08.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року та провести виплату з урахуванням вже проведених виплат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу здійснено перерахунок пенсії згідно вищевказаних рішень судів.

16 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив повідомити про те, чи було проведено нарахування компенсації втрати частини доходів (пенсії) при виконанні вищезазначених судових рішень (у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених на підставі рішення суду), а в разі не проведення таких дій вчинити дії з нарахування та виплати такої компенсації відповідно до вимог ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1,2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-111 (надалі - Закон №2050), та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 р.

Листом від 03.09.2019 №4409/З-02 ГУПФУ в Полтавській області повідомило позивачу про відсутність підстав для виплати компенсації. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що згідно чинного законодавства нарахування компенсації на суми, які виплачуються за минулий час на підставі рішення суду, не передбачено.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Відмовляючи в частині позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії (бездіяльності) щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів, а також зобов`язання відповідача виплатити таку компенсацію є передчасними та задоволенню не підлягають, адже судом встановлено та позивачем не заперечується, що нарахована позивачу за період з 01.01.2005 по 31.12.2007, з 22.05.2008 доплата до пенсії позивачу фактично не виплачена, а тому у відповідача ще не виникло обов`язку здійснити виплату позивачу суми компенсації у тому ж місяці, в якому здійснена виплата заборгованості за відповідний місяць.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у т.ч., пенсії.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (№523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17), від 14.05.2019 (справа №804/2994/18).

У даній справі судом встановлено, що нарахування та виплата позивачу пенсії відбулись на виконання судового рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03.09.2010 року у справі №2-568/10, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27.05.2011 року по справі №22а-10296/2011 за період з 01.01.2005 по 31.12.2007, та з 22.05.2008 (сторонами не заперечувалось).

Несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що безпідставним є висновок суду першої інстанції про той факт, що доплата до пенсії позивачу фактично не виплачена, а тому у відповідача ще не виникло обов`язку здійснити виплату позивачу суми компенсації.

Так, з матеріалів справи вбачається, та підтверджується випискою Приват банку про зарахування безготівкових коштів на виконання рішення суду, що пенсія виплачена відповідачем із порушенням строків, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції, виплата коштів позивачу здійснена 18.04.2017 за період з 01.01.2005 по 31.12.2007, з 22.05.2008 та зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер (а.с. 16).

Тобто, належні позивачу з 2005 року кошти виплачені останньому лише в квітні 2017 року.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ГУПФУ в Полтавській області підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про задоволення позову.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти постанову про задоволення адміністративного позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 440/3879/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати нарахованої пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2005 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 18.04.2017 року.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі №440/3879/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов