Справа № 200/41/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 р. Справа№200/41/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якої просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 03.12.2019 року №243 «Про скасування рішення про призначення пенсії № 76 від 24.10.2019 року та відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області включити до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі період роботи з 07.11.2003 року по 19.08.2004 року та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 року на посаді оператора поста керування гарячої прокатки у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева», загалом 04 роки 03 місяці 29 днів;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорське Донецької області відновити з 09.11.2019 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до рішення про призначення пенсії № 76 від 24.10.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням № 76 від 24.10.2019 УПФУ у м. Краматорську Донецької області їй з 09 листопада 2019 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Рішення про призначення пенсії прийняте із зменшенням пенсійного віку (60 років) на 5 років 4 місці з урахуванням положень статті 114 Закону № 1058.

Рішенням від 03.12.2019 №243 відповідач скасував раніше прийняте Рішення № 76 від 24.10.2019 та відмовив їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058, мотивуючи тим, що у позивача відсутні відомості по спеціальному стужу за період роботи у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева».

Вважає рішення відповідача, щодо неврахування у пільговий страховий стаж для розрахунку призначеної їй пенсії за віком окремих періодів трудової діяльності протиправним та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23 січня 2020 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти позову заперечує та, серед іншого, зазначає, що порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 р. за №1231/13105, передбачений механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємств без визначення правонаступника.

Згідно рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу підтверджено період роботи з 07.11.2003 року по 19.08.2004 рік та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 рік (з урахуванням періодів роботи згідно відомостей по спецстажу) на посаді оператора поста керування стану гарячої прокатки у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева».

При повторній перевірці пенсійної справи на відповідність законності призначення та виплати пенсії було встановлено, що до пільгового стажу набутого у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім.Куйбишева», згідно протоколу призначення від 24.10.2019, безпідставно зараховано до пільгового стажу 5 місяців 7 днів. А саме: зараховано період роботи з 01.01.2004 року по 19.08.2004 рік - 7 місяців 19 днів, але відповідно до рішення Комісії (згідно відомостей по спецстажу) необхідно зарахувати 2 місяці 12 днів (7місяців 19 днів - 2 місяці 12 днів = 5 місяців 7 днів).

У зв`язку з відсутністю відомостей по спецстажу згідно індивідуальних відомостей форми ОК-5, відповідачем безпідставно зараховано до пільгового стажу позивача 5 місяців 7 днів.

З урахуванням періодів роботи, згідно відомостей по спецстажу, пільговий стаж позивача, набутий у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева», склав 3 роки 05 місяців 21 днів.

Згідно розпорядження від 15.11.2019 року пенсійна справа позивача була закрита.

Пільговий стаж позивача згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, яка видана ТОВ «Краматорський металопрокатний завод» за №22/7 від 22.02.2017 року складає 1 місяць 28 днів.

У зв`язку з цим, пільговий стаж позивача складає 3 роки 7 місяців 19 днів при загальному стажі роботи 38 років 7 місяців 8 днів, що менше необхідного пільгового стажу передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058.

За таких обставин відповідачем було прийнято рішення скасувати протокол про призначення пенсії від 24.10.2019 та відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058.

Відповідач вважає, що він діяв у спосіб та у межах передбачених пенсійним законодавством, та що управлінням не було порушено права позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/41/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 6).

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управліня Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою № 9261 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 30).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- заява про призначення/перерахунок пенсії;

- паспорт/посвідка;

- трудова книжка або документи про стаж;

- довідка про прийняття на роботу (навчання) (№07-04/1677);

- заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) (а.с.31).

Відповідно до витягу з програми ІКІС ПФУ «Підсистеми призначення та виплати пенсії», протоколу про призначення пенсії, на підставі рішення № 76 від 24.10.2019 року, УПФУ у м. Краматорську Донецької області призначено ОСОБА_1 , з 09.11.2019 року, пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 (а.с.17).

Згідно рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від № 27 жовтня 2017 року № 42/309 позивачу підтверджено період роботи з 07.11.2003 року по 19.08.2004 рік та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 рік (з урахуванням періодів роботи згідно відомостей по спецстажу) на посаді оператора поста керування стану гарячої прокатки у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» та відмовлено у підтвердженні періоду роботи на пільгових умовах за Списком №1 з 20.08.2004 року по 10.05.2008 рік у зв`язку з тим, що вона працювала на посаді оператора ЕОМ, яка не передбачена Списками виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які чині на періоди роботи особи (а.с.18).

03 грудня 2019 року Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 243 про скасування рішення про призначення пенсії № 76 від 24 жовтня 2019 року та відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.7).

У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 набула пільговий стаж, працюючи оператором поста управління стана гарячої прокатки в сортопрокатному цеху з 07.11.2003 р. по 19.08.2004 р. та з 11.05.2008 р. по 28.11.2011 р. на підприємстві ВАТ «Краматорський металургійний завод ім.Куйбишева», діяльність якого 10.10.2013 р. припинена за судовим рішенням, у зв`язку з визнанням його банкрутом.

При розгляді наданих документів було встановлено, що згідно рішення Комісії підтверджено періоди роботи позивача на пільгових умовах за Списком № 1 з 07.11.2003 року по 19.08.2004 року та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 рік (з урахуванням періодів роботи згідно відомостей спецстажу) на посаді оператора керування стану гарячої прокатки у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева».

При повторній перевірці пенсійної справи на відповідність законності призначення виплати пенсії було встановлено, що до пільгового стажу, набутого у ВАТ «Крамотроський металургійний завод ім. Куйбишева», згідно рішення № 76 від 24.10.2019 року безпідставно зараховано до пільгового стажу 5 місяців 7 днів.

З урахуванням періодів роботи, згідно відомостей по спецстажу, пільговий стаж набутий у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» склав 3 роки 05 місяців 21 днів.

Згідно розпорядження від 15.11.2019 року пенсійна справа була закрита.

Пільговий стаж заявниці по довідці про підтвердження наявного трудового стажу призначення пенсії, яка видана ТОВ «Краматорський металопрокатний завод» за №22/7 від 22.02.2017 року складає 1 місяць 28 днів.

Загальний пільговий стаж заявниці складає 3 роки 7 місяців 19 днів при загальному стажі роботи 38 років 7 місяців 8 днів, що менше необхідного пільгового стажу передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та скасувати рішення № 76 про призначення пенсії від 24.10.2019 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464 - VI, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637), Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" (далі по тексту - Порядок № 442).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важки умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , позивач у спірні періоди працювала: з 07.11.2003 року (запис №12) по 19.08.2004 рік (запис №14) та у період з 11.05.2008 року (запис № 16) по 30.12.2011 року (запис № 18) у ВАТ «Краматорський металургійний завод імені Куйбишева», на посаді оператора поста управління стану гарячої прокатки.

При цьому суд зазначає, що проведення атестації робочих місць за умовами праці регулюється Порядком про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі Порядок № 442).

Відповідно до пункту першого Порядку № 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" регулюється Порядком застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п ) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 383, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно із підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку № 383, зазначена постанова (442-92-п) набула чинності з 21.08.92 р.

Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 Порядку № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Згідно із підпунктом 4.3 пункту 4 Порядку № 383, якщо у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Судом встановлено, що записами під номером 12,13,14 та 16,17,18 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 підтверджено за результатами атестації робочих місць пільговий стаж за списком №1 (а.с. 8-9) за спірні періоди роботи з 07.11.2003 року по 19.08.2004 року та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 року.

Позивачем, на підтвердження пільгового стажу під час спірного періоду роботи 07.11.2003 року по 19.08.2004 року та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 року було надано архівну довідку Виконавчого комітету Краматорської міської ради № 12.02.-16/379 від 12.05.2015 року, довідку ТОВ «КМЗ» про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, витяг з наказу ВАТ « КМЗ ім. Куйбишева» № 334 від 29.11.2001 року та № 738 від 29.11.2006 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці», якими підтверджено право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 за спірний період (а.с. 10-13).

Крім того, рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області № 42/309 від 27.10.2017 року було підтверджено період роботи на пільгових умовах за Списком №1.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з п. 1 статті 14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,4-1,10,14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону; іноземні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України, - для осіб, зазначених у пункті 5 статті 11 цього Закону.

Частиною першою статті 15 Закону №1058-IV визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені встатті 14цього Закону, і застраховані особи, зазначені вчастині першійстатті 12 цього Закону.

Статтею 106 Закону №1058-IV визначено, що відповідальність за несвоєчасне перерахування сум страхових внесків покладається на страхувальника.

При цьому обов`язок щодо контролю за належним перерахуванням сум страхових внесків покладено на органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність у вигляді обмеження його права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з не виконанням підприємством, на якому він працював обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Судом встановлено, що робота позивача на посаді оператора поста управління стану горячої прокатки була безпосередньо пов`язана з металургійним виробництвом (чорних металів), тобто, всі роботи, які вона виконувала, були пов`язані з металургійним виробництвом.

При цьому, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008 року, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004 року, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011 року, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на пенсію на пільгових умовах по Списку № 1 згідно пункту № 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2002 року № 1058-VI суд виходить з такого.

Як вже зазначалось судом, відповідно до ч. 2. ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 114 Закону № 1058-IV, визначені й інші вимоги, необхідні для отримання працівниками, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 пенсії за віком на пільгових умовах, а саме наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача відновити з 09.11.2019 року виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до рішення про призначення пенсії № 7 від 24.10.2019 року суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Суд зауважує, що ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п.3 ч.1 ст.245 КАС України, за змістом якого у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд задовольняє спосіб поновлення порушених прав позивача у вигляді зобов`язання відповідача відновити з 09.11.2019 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до рішення про призначення пенсії № 76 від 24.10.2019 року.

Саме такий спосіб, на переконання суду, не суперечить законодавству і забезпечить ефективний захист порушеного права позивача.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем наданими суду архівними довідками та записами в його трудовій книжці повністю підтверджено факт його роботи на посаді оператора поста управління стану гарячої прокатки протягом всього спірного періоду, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 03.12.2019 року № 243 «Про скасування рішення про призначення пенсії № 76 від 24.10.2019 року та відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, враховуючи встановлені судом обставини та висновки суду, до пільгового страхового стажу позивача також підлягають зарахуванню спірні періоди роботи у повному обсязі з 07.11.2003 року по 19.08.2004 року та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 року, які дають підстави для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії.

Крім цього, у позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання рішення законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у вигляді подання суду відповідного звіту є правом, а не обов`язком суду.

Крім цього, відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання рішення законної сили, відповідно до ст. 382 КАС України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про судовий збір", Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", статтями 2, 9, 77, 133, 139, 241-246, 262, 263, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) від 03.12.2019 року №243 «Про скасування рішення про призначення пенсії № 76 від 24.10.2019 року та відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) включити до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у повному обсязі період роботи з 07.11.2003 року по 19.08.2004 року та з 11.05.2008 року по 28.11.2011 року на посаді оператора поста керування гарячої прокатки у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева», загалом 04 роки 03 місяці 29 днів.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорське Донецької області (місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) відновити з 09.11.2019 року виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за віком, призначеної відповідно до рішення про призначення пенсії № 76 від 24.10.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у м. Краматорське Донецької області (місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Повне рішення складене 07 лютого 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч