Справа № 140/3043/19
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

10 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3043/19 пров. № А/857/553/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Кушнерика М. П.
суддів -Курильця А. Р.
Мікули О. І.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/3043/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 031 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 27 січня 2020 року.

На виконання зазначеної ухвали суду, 31.01.20 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій ОСОБА_1 зазначає, що правовий висновок Великої Палати Верховного суду, викладений в постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц за позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг, винесений у справі з такою ж самою правовою природою спірних відносин, як і за позовом у даній справі, що переглядається.

Також, покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року в адміністративній справі №817/649/16, предметом позову в якій є визнання протиправною бездіяльність Фонду щодо виплати вкладнику неплатоспроможного банку коштів за вкладом.

Вважає, що незалежно від того, яка особа є відповідачем у спорах, що виникають між вкладними неплатоспроможних банків та Фондом - сам Фонд гарантування вкладів чи уповноважена особа Фонду - це не впливає на зміст спору та природу спірних правовідносин.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що вона як споживач фінансових послуг в розумінні законодавства про захит прав споживачів звільнена від сплати судового збору за подання позову про захист своїх порушених прав та, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №761/24881/16-ц, за подання апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц Велика Палата Верховного Суду встановила, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з Фонду майнової відповідальності за договором банківського вкладу позивач, як споживач фінансових послуг, звільнений від сплати судового збору за ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII) не тільки при поданні позовної заяви, а й на наступних стадіях цивільного процесу.

В зазначеній постанові, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що дія ч. 3 ст. 22 Закону № 1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та ФГВФО під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI) вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, установленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Однак, заявлені позовні вимоги стосуються не виплати гарантованої державою суми відшкодування за вкладом, а процедури стягнення з ФГВФО відсотків за Депозитним договором. Такі позовні вимоги зумовлені, несвоєчасним виконанням банком зобов`язань за договором банківського вкладу, представництво інтересів якого після введення тимчасової адміністрації та (або) ліквідації банку здійснює Фонд.

Колегія суддів зазначає, що предметом даного спору є визнання протиправною бездіяльності щодо не включення інформації про рахунки позивача до повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкалдів фізичних осіб та зобов"язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 30710,73 грн., а не питання виконання - зобов"язання виплатити та перерахувати відсотки за договором банківського вкладу (депозиту).

Таким чином, позивачку не слід вважати як споживач у спірних правовідносинах, оскільки стороною у даній справі оскаржуються управлінські функції відповідача.

Законом України "Про судовий збір" не передбачено пільг для даної категорії спорів.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/3043/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула