Справа № 825/324/17
Суддя: Бараненко Ігор Іванович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/324/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача Бараненка І.І., суддів: Собківа Я.М., Чаку Є.В, розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Генеральна прокуратура України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльність та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії прокуратури Чернігівської області щодо організації та безпідставного звільнення ОСОБА_1 з займаної та з органів прокуратури Чернігівської області;

- визнати протиправним та скасувати попередження прокурора Чернігівської області про вивільнення від 22.11.2016 № 1/1-943 вих. 16;

- визнати протиправною та скасувати частину третю розпорядчої частини наказу прокурора Чернігівської області від 21.01.2017 № 30 к: "Звільнити радника юстиції ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури Чернігівської області з 21 березня 2017 року (останній день відпустки) у зв`язку з реорганізацією органу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та п. 9 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру";

- визнати протиправною та скасувати частину другу розпорядчої частини наказу прокурора Чернігівської області від 24.02.2017 № 70 к: "Внести зміни до наказу від 20.01.2017 № 30к, вважати датою звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури 2 квітня 2017 року (останній день відпустки)";

- визнати протиправною та скасувати частину другу розпорядчої частини наказу прокурора Чернігівської області від 03.04.2017 № 104к: "Внести зміни до наказу від 20.01.2017 № 30к, вважати датою звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури 10 квітня 2017 року (останній день відпустки)";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області з 11 квітня 2017 року;

- визнати неправомірними дії прокуратури Чернігівської області (частина п`ята розпорядчої частини наказу прокурора Чернігівської області Комашко В.В. від 20.01.2017 № 30к) щодо ненадання ОСОБА_1 невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01.11.2013 по 31.10.2014 строком 19 календарних днів, з 01.11.2014 по 31.10.2015 строком 35 календарних днів, з 01.11.2015 по 31.10.2016 строком 45 календарних днів, з по 21.03.2017 строком 33 календарних днів, всього 142 дні.

- зобов`язати прокуратуру Чернігівської області надати ОСОБА_1 невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.11.2013 по 31.10.2014 строком 19 календарних днів з розрахунку тривалості щорічної відпустки 35 календарних днів, з 01.11.2014 по 31.10.2015 строком 35 календарних днів з розрахунку тривалості щорічної відпустки 45 календарних днів, з 01.11.2015 по 31.10.2016 строком 45 календарних днів з розрахунку тривалості щорічної відпустки 45 календарних днів, з 01.11.2016 по 21.03.2017 строком 33 календарних днів з розрахунку тривалості щорічної відпустки 45 календарних днів, всього 142 дні;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Чернігівської області (ідентифікаційний код юридичної особи 02910114) на користь ОСОБА_1 1000858 (один мільйон вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 68 копійок середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 11.04.2017 по 24.09.2019.

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку про те, що відповідач, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 , діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

В апеляційній скарзі (з врахуванням доповнень) позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на те що, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає доводи позовної заяви, а також про те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку обставинами справи та прийняв рішення без урахування його пояснень, стверджує, що у відповідача не було будь-яких належних правових підстав для його звільнення, оскільки його звільнено з підстав реорганізації органу прокуратури, а насправді такої реорганізації не відбулося.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає скаргу позивача необґрунтованою, доводи позивача безпідставними, посилається на те, що наказом Генеральної прокуратури України від 28.09.2016 № 144ш ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Чернігівської області управління нагляду у кримінальному провадженні, в тому числі і відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації та утворено нове управління за рахунок резерву Генеральної прокуратури України, було ліквідовано усі посади (в тому числі і адміністративні) ліквідованого управління. Положення про новоутворене управління від 19.01.2017 розширено та доповнено положенням щодо забезпечення дотримання режиму секретності. Таким чином, за відсутності змін у структурі та штатній чисельності новоствореного управління відбулися суттєві зміни у функціональних обов`язках керівника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, пов`язаних з секретними документами в режимних умовах тощо. Крім того, відповідач вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийняте при повному дослідженні усіх обставин та доказів по справі, без порушень норм матеріального та процесуального права і тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України Шостий апеляційний адміністративний суд розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом прокурора Чернігівської області від 10.04.2015 № 179 ОСОБА_1 призначений на адміністративну посаду начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадження прокуратури Чернігівської області.

Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 28.09.2016 № 144ш, з метою удосконалення організації роботи прокуратури Чернігівської області, ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Чернігівської області управління нагляду у кримінальному провадженні та його загальну чисельність 36 одиниць, з відповідним фондом заробітної плати, зараховано до резерву Генеральної прокуратури України. Цим же наказом утворено у структурі та штатному розписі прокуратури Чернігівського області управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності у складі з відповідними відділами та установлено у штатному розписі новоутвореного управління, за рахунок резерву Генеральної прокуратури України, 36 одиниць з відповідним фондом заробітної плати.

На виконання наказу Генеральної прокуратури України від 28.09.2016 № 144ш, 22.11.2016 позивачу персонально вручено попередження про вивільнення № 11/1-943 вих-16, в якому зазначено, що у відповідності до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", пункту 1 частини першої статті 40 та статті 49-2 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_1 попереджається про звільнення із займаної посади у зв`язку із ліквідацією не раніше ніж через два місяці з дня ознайомлення з цим попередженням. В цьому попередженні також зазначено про відсутність у прокуратурі Чернігівської області вакантних посад, які б відповідали його кваліфікації та могли бути запропоновані.

13.01.2017 ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив вважати дату звільнення останній день відпустки.

Наказом прокурора Чернігівської області від 20.01.2017 № 30к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадження та органів прокуратури Чернігівської області з 21.03.2017, у зв`язку з реорганізацією органу, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України та пункту 9 статті частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Цим же наказом позивачу надано з 21.01.2017 по 21.03.2017 щорічну відпустку (59 календарних днів) та наказано виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 142 календарні дні (а.с. 54).

На підставі заяви позивача та листка непрацездатності від 23.01.2017 серії АДЗ № 509272, наказом прокурора Чернігівської області від 24.02.2017 № 70к ОСОБА_1 продовжено відпустку, у зв`язку із захворюванням, з 22.03.2017 до 02.04.2017 та внесено зміни до наказу від 20.01.2017 №30к, відповідно до яких датою звільнення позивача із займаної посади та органів прокуратури Чернігівської області вважати 02.04.2017 (останній день відпустки).

Наказом від 03.04.2017 № 104к, на підставі заяви позивача та листка непрацездатності від 17.02.2017 серії АДЗ № 509490, ОСОБА_1 продовжено відпустку, у зв`язку із захворюванням з 03.04.2017 до 10.04.2017 та внесено зміни до наказу від 20.01.2017 № 30к, відповідно до яких датою звільнення позивача із займаної посади та органів прокуратури Чернігівської області вважати 10.04.2017 (останній день відпустки).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно дослідив обставини справи і надав правильну правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з наступного.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначається Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді наведені у статті 51 цього Закону № 1697-VII.

Відповідно до пункту 9 вказаної статті Закону № 1697-VII, прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України № 322-VІІІ від 10.12.1971 (далі - КЗпП України), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Беручи до уваги наведені норми, звільнення працівників з посади може відбуватися у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації чи реорганізації.

Такий висновок узгоджується з частиною 2 статті 40 КЗпП, відповідно до якої звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами статей 42, 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, яке надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації враховуються інші чинники, зазначені в частині 2 статті 42 КЗпП. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до статті 9 та пункту 5.1 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ повноваження щодо здійснення змін в організації і праці, в тому числі визначення кількості прокурорів, структури регіональних та місцевих прокуратур належить Генеральному прокурору України. Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

Враховуючи положення ст. 25 Закону України "Про прокуратуру", якою врегульовано повноваження прокурора щодо координації діяльності правоохоронних органів відповідного рівня у сфері протидії злочинності, а також з метою приведення структури прокуратури Чернігівської області у відповідність зі структурою Генеральної прокуратури України, регіональною прокуратурою листом від 26.09.2016 ініційовано перед Генеральною прокуратурою України внесення відповідних змін.

Наказом Генерального прокурора України №144ш від 28.09.2016, з метою удосконалення організації роботи прокуратури Чернігівської області, керуючись статтями 9,10,14 та підпунктом 6 пункту 5-1 розділу VIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Чернігівської області управління нагляду у кримінальному провадженні, в тому числі відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, та установлено зарахувати його загальну чисельність 36 одиниць з відповідним фондом заробітної плати до резерву Генеральної прокуратури України. Утворено у структурі та штатному розписі прокуратури Чернігівської області управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності і таким чином наказ Генерального прокурора України від 28.09.2016 № 144ш про ліквідацію управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Чернігівської області виконано.

Отже, відбулася ліквідація управління, було ліквідовано усі посади (у тому числі адміністративні) управління, в якому працював позивач, його звільнено з адміністративної посади ліквідованого управління, утворено нове управління та призначено працівників до нового управління.

Крім цього, документами, які визначають функції, завдання та коло обов`язків працівників ліквідованого та новоутвореного управлінь є Положення про управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Чернігівської області, затверджене наказом прокурора області від 21.04.2016 № 56 та Положення про управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Чернігівської області, затверджене наказом прокурора області від 19.01.2017 № 13, а також Розподіл обов`язків між працівниками у відділі приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Чернігівської області від 25.12.2015 та від 15.12.2016 (у складі ліквідованого та утвореного управлінь відповідно). Положення про новоутворене управління розширено за рахунок уточнення організації роботи управління за територіально-предметним та предметним принципами (п. 1.3 розділу І Положення від 19.01.2017). Також доповнено п. 2.8 розділу 2 "Основні завдання управління" положенням щодо забезпечення дотримання режиму секретності. Саме цю норму відображено також і в розподілі обов`язків між працівниками відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Чернігівської області, а саме: серед обов`язків начальника цього відділу передбачено наступне: "спільно з начальником режимно-таємної частини прокуратури області забезпечує дотримання режиму секретності у відділі" (а. 3 розподілу).

Таким чином, в новоствореному управлінні відбулися суттєві зміни у функціональних обов`язках керівника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації.

З огляду на викладене, відповідачем під час звільнення позивача було дотримано вимоги статей 40 та 492 КЗпП України, не було порушено вимоги законодавства в частині звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, оскільки наказом Генерального прокурора України № 144ш від 28.09.2016 ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Чернігівської області управління нагляду у кримінальному провадженні, в тому числі відділ приймання відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації та посаду, яку займав ОСОБА_1 , що, відповідно, за правилами викладених законодавчих норм, є підставою для звільнення.

Щодо посилань позивача про те, що відповідачем не було запропоновано вакантні посади, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що 22.11.2016 ОСОБА_1 персонально попереджений про наступне вивільнення з займаної посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", пункту частини першої статті 40 та статті 49-2 КЗпП України і одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_1 був повідомлений про відсутність в органах прокуратури Чернігівської області вакантних посад, які можна запропонувати з урахуванням його кваліфікації. Позивачем 13.01.2017 на ім`я прокурора Чернігівської області подано заяву, в якій позивач просив вважати дату звільнення останній день відпустки, тобто фактично погодився з підставою звільнення. Крім того, судом встановлено, що начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Чернігівської області Шпаком Д.В. 28.10.2016 та 18.11.2016 проведено бесіди з ОСОБА_1 щодо можливості подальшої роботи на посадах прокурора відділу прокуратури Чернігівської області, на що позивач відповів відмовою та повідомив про намір виходу на пенсію, відтак жодних заперечень проти звільнення на той час не мав.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що відповідачем порушено вимоги статті 60 Закону № 1697-VІІ, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, статтею 60 Закону № 1697-VІІ передбачено, що прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: 1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п`ятнадцяти днів; 2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; 3) прокурор не успішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

Натомість, за змістом підпункту 4 пункту 5-1 розд. XIII "Перехідні положення" Закону № 1697-VII прокурори призначаються на посади та звільняються з посад, у тому числі адміністративних, без рекомендації Ради прокурорів України чи подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів уповноваженими приймати такі рішення особами до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону (які набирають чинності 15.04.2016 - абз. 3 п. 1 розд. XII Закону № 1697-VІІ в редакції Закону України від 21.04.2015 № 335-VIII; та 15.04.2017 - абз. 3 п. 1 розд. XII Закону № 1697-VII в редакції Закону України від 12.05.2016 № 1355-VIII).

Таким, чином, до 15.04.2017 звільнення прокурорів з посад, у тому числі адміністративних, допускалося без подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. Оскільки ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Чернігівської області 10.04.2017, тобто до набрання чинності абз. 3 п. 1 розд. XII Закону № 1697-VII в редакції Закону України від 12.05.2016 № 1355-VIII, то з боку відповідача відсутні порушення вимог статті 60 Закону України № 1697-VII.

Отже, відповідач при прийнятті спірного наказу діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб передбачений законодавством України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

За правилами ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року - без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки, визначені статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.І. Бараненко

Судді: Я.М. Собків

Є.В. Чаку