Справа № 240/11469/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/11469/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Немировського Л.А.,

представника відповідача Колоса Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до фінансової відповідальності (відшкодування завданих державі збитків) у вигляді утримання з грошового забезпечення 13444,27 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в період з 31 липня 2019 року по 06 серпня 2019 року внутрішньо-перевірочною комісією було проведено перевірку окремих питань фінансового-господарської діяльності фінансово-економічного відділу військової частини НОМЕР_1 , якою встановлено факт виключення зі списків особового складу частини майора ОСОБА_3 після закінченні дії контракту з ним, що призвело до переплати йому грошового забезпечення. З метою з`ясування причин та умов, що призвели до даного випадку, а також з метою встановлення винних посадових осіб, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 №565 було проведено службове розслідування, за наслідками якого складено акт від 06.08.2019 та видано наказ №596 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді "зауваження". В подальшому відповідачем було проведено повторне службове розслідування, за результатами якого, для забезпечення відшкодування завданих державі збитків у вигляді переплаченого майору ОСОБА_3 грошового забезпечення в розмірі 13444,27 гривень, було винесено наказ від 23.09.2019 №667 про притягнення позивача до фінансової відповідальності у вигляді утримання з грошового забезпечення 13444,27 гривень. ОСОБА_1 вважає вищезазначений наказ протиправним, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 11 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

20 листопада 2019 року до суду на виконання вимог ухвали від 11.11.2019 надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі №240/11469/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 18 грудня 2019 року о 11:00.

04 грудня 2019 року до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги. Таку позицію аргументував тим, що старший офіцер командування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідно до свої функціональних обов`язків відповідав за правильне та своєчасне оформлення наказів, а також за додержання трудового законодавства при оформленні, переміщенні та звільненні працівників та службовців. Крім того, він був зобов`язаний своєчасно доводити до керівників підрозділів і служб накази та інші вказівки вищих органів і начальника бази, своєчасно складати і доповідати начальнику бази встановлені табелем донесення по особовому складу, щомісяця перевіряти дані обліку особового складу бази з даними підрозділів. Разом з тим, відповідач вказує, що невиконанням позивачем вказаних обов`язків, його безвідповідальне та халатне ставлення до них, а саме не сприяння вчасному поверненню із зони АТО військовослужбовця ОСОБА_3 для його подальшого звільнення зі служби в Збройних Силах України або для продовження з ним контракту на проходження військової служби, призвело до того, майор ОСОБА_3 був несвоєчасно звільнений з військової служби, і як наслідок йому було переплачено грошове забезпечення в розмірі 13444,27 гривень. За вказаним фактом військовою частиною НОМЕР_1 було проведено службове розслідування та виданий оскаржуваний наказ від 23.09.2019 №667 про притягнення ОСОБА_1 до фінансової відповідальності (відшкодування завданих державі збитків) у вигляді утримання з грошового забезпечення 13444,27 гривень. З огляду на вищезазначене, відповідач вважає, що наказ від 23.09.2019 №667 винесений з дотримання вимог чинного законодавства.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач наголошував на тому, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з порушенням місячного строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України, а тому просив залишити позовну заяву без розгляду.

Під час підготовчого судового засідання, що відбулося 12 грудня 2019 року, судом було поставлено на обговорення питання пропуску позивачем процесуального строку звернення до суду. Однак, у зв`язку з необхідністю надання позивачу терміну для обґрунтування причин пропуску ним строку звернення до суду, в підготовчому судовому засідання було оголошено перерву до 14:30 14 січня 2020 року.

24 грудня 2019 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, в якій позивач повідомив суд, що ним дійсно пропущено місячний строк звернення до суду. Однак, позивач наголосив, що вказаний строк ним пропущено з поважної причини, оскільки в період часу з 22 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року він перебував на лікуванні в КП "Центр ПМСД" Коростенської міської ради, що підтверджується наявною у справі довідкою від 01.11.2019 №111, а в період часу з 07.10.2019 по 11.10.2019 проходив лікування в Хмельницькій обласній лікарні, що підтверджується виписним епікризом Хмельницькій обласній лікарні, доданим ним до відповіді на відзив. З огляду на зазначене, позивач вказав, що будучи хворим, він не міг вчиняти певні процесуальні дії, адже всі свої зусилля направляв на лікування, а тому пропуск строку звернення до суду не залежав від його волі, тим більше, що 23 жовтня 2019 року, в день на який припав кінець строку подання позовної заяви, позивач хворів (а.с.84-86).

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Черняхович І.Е. у відпустці, підготовче судове засідання, призначене на 14 січня 2020 року, було перенесено на 03 лютого 2020 року.

03 лютого 2020 року до суду з`явились позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - Немировський Л.А., а також представник відповідача - Колос Ю.А.

Розглянувши в судому засіданні питання про пропуск ОСОБА_1 процесуального строку на звернення з даним позовом до суду, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стало прийняття Командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 протиправного наказу від 23.09.2019 №667 про притягнення його до фінансової відповідальності (відшкодування завданих державі збитків) у вигляді утримання з грошового забезпечення суми переплати грошового забезпечення в розмірі 13444,27 гривень.

Таким чином, предмет спору у зазначеній справі належать до категорії справ щодо проходження публічної служби, а тому відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України строк звернення з даним позовом до суду становить один місяць.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вже було зазначено судом, підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду є наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2019 №667 про притягнення позивача до фінансової відповідальності у вигляді утримання з грошового забезпечення суми переплати грошового забезпечення в розмірі 13444,27 гривень.

Суд зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, суд вважає, а позивач визнає, що з моменту прийняття оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2019 №667 позивач дізнався про порушення своїх прав. З огляду на що перебіг процесуального строку звернення до адміністративного суд почався для позивача 24 вересня 2019 року, тобто з дня, наступного за днем, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та відповідно закінчився 24 жовтня 2019 року.

Водночас, з вказаним адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 04 листопада 2019 року, що підтверджується датою на реєстраційному штампі, зазначеному на описі вкладання у рекомендований лист та квитанцією про оплату поштових послуг (а.с.55-56).

Вказане свідчить на користь висновку, що ОСОБА_1 пропущено місячний строк для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Під час судового засідання, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду ОСОБА_1 зазначив, що в період з 07.10.2019 по 11.10.2019 він перебував на лікуванні в Хмельницькій обласній лікарні, а в період з 22 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року він перебував на лікуванні в КП "Центр ПМСД" Коростенської міської ради, а тому не міг вчасно звернутися з даним позовом до суду.

Таким чином, вбачається, що позивач не заперечує ту обставина, що позов подано ним з порушенням процесуального строку звернення до суду, однак вважає що у зв`язку з перебуванням на лікуванні це строк порушений ним з поважних причин.

З даного приводу суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Надаючи оцінку підставам пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду позивач вказав, що в період з 22 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року він перебував на лікуванні в КП "Центр ПМСД" Коростенської міської ради, що підтверджується довідкою від 01.11.2019 №111.

Дослідивши зміст вищезазначеної довідки КП "Центр ПМСД" Коростенської міської ради від 01.11.2019 №111 суд встановив, що вказаною довідкою підтверджується лише те що, (далі дослівно): " ОСОБА_1 22.10.2019 звертався за медичною допомогою в КП "ЦПМСД" КМР по 01.11.2019" (а.с.14)

Таким чином, вказана довідка підтверджує лише те, що в період з 22.10.2019 по 01.11.2019 позивач звертався до КП "Центр ПМСД" за медичною допомогою та жодним чином не підтверджує того, що у вказаний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у зв`язку з цим, був позбавлений можливості звернутися до суду.

З огляду на зазначене, суд вказані доводи позивача не підтверджують поважність причин пропуску ним строку звернення до суду.

Натомість, з приводу доводів позивач про те, що в період з 07.10.2019 по 11.10.2019 він перебував на лікуванні в Хмельницькій обласній лікарні, суд зазначає, що наявною у справі довідкою Хмельницької обласної лікарні (а.с.86) підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 07.10.2019 по 11.10.2019 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні та провів там загалом 4 ліжкодні, що, на думку суду, дійсно підтверджує неможливість у вказаний період звернутися з даним позовом до суду.

Однак суд зазначає, що два тижні до перебування на стаціонарному лікуванні (з 24.09.2019 по 06.10.2019) та 10 днів після нього (з 12.10.2019 по 21.10.2019) було достатньо для звернення до суду з адміністративним позовом. Відтак, суд приходить до висновку, що навіть за умови не врахування при визначенні дотримання процесуального строку звернення до суду періоду перебування позивача на лікуванні в Хмельницькій обласній лікарні, позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з порушенням місячного строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Враховуючи викладене, судом під час розгляду справи не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду. Будь-яких істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави вважати строк звернення до суду не пропущеним або пропущеним, але з поважних причин, ні позовна заява, ні додані до неї матеріали не містять.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

На підставі вищезазначеного та керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2020 року