Справа № 540/1387/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1387/19
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1 у свої інтересах і як представника ОСОБА_2 , та представника відповідача Рябітченко Тетяни Віталіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі Держгеокадастр) про визнання бездіяльності Держгеокадастру протиправною та зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у визначеному законом порядку.

В обґрунтування позову було зазначено, що Держгеокадастр не дотримувався законного порядку розгляду їх клопотань від 30 та 31 травня 2019 року, з якими вони звернулися до Держгеокадастру з погодженим проектом землеустрою та клопотаннями про затвердження документації (проекту) із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року адміністративний позов було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянти просили його скасувати та задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30 та 31 травня 2019 року позивачі звернулись із заявами до Держгеокадастру стосовно затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області з врахуванням висновків колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі № 821/471/18 та рішення Конституційного Суду України 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками.

Листом Держгеокадастру від 19 червня 2019 року № Д-338/0-225/6-19 позивачів повідомлено про те, що їх заяви залишено без розгляду та запропоновано звернутися із зазначеного питання з відповідними заявами через відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Вважаючи залишення вказаних заяв без розгляду протиправним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачі пов`язують порушення своїх прав з протиправною бездіяльністю відповідача щодо (не) виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 821/471/18, суд вважав належним способом захисту їх порушених прав саме звернення до суду з заявою у порядку ст.383 КАС України (визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду), а не з новим позовом.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Так, з постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року (справа №821/471/18) вбачається, що розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області від 18 січня 2008 року №45 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки на території Трифонівської сільської ради у розмірі 8,40 умовних кадастрових гектар із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_2 , для передачі безоплатно у власність громадянам України членам фермерського господарства «Вікторія», для ведення фермерського господарства кожному: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Вказаним розпорядженням також визначено: громадянам, зазначеним у п.1 цього розпорядження, замовити проект землеустрою по передачі у власність земельних ділянок із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Вікторія» та оформити державні акти на право власності на землю.

Розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області від 27 березня 2008 №265 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки на території Трифонівської сільської ради у розмірі 8,40 умовних кадастрових гектар для передачі безоплатно у власність голові фермерського господарства «Вікторія» для ведення фермерського господарства із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_4 Павлівні.

Пунктом 2 вказаного розпорядження визначено: громадянці ОСОБА_2 замовити технічну документацію із землеустрою по передачі у власність земельної ділянки із земель, наданих у постійне користування фермерському господарству «Вікторія» та оформити державний акт на право власності на землю.

За заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідним підприємством у 2013 році був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 20,4000 га сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із земель наданих раніше в постійне користування ФГ «Вікторія» та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Вказаний проект землеустрою 02 жовтня 2013 року був погоджений відділом Держземагентства у Великоолександрівському районі Головного управлінням Держземагентства у Херсонській області згідно висновку №195.

У 2017 році для затвердження розробленого проекту землеустрою ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись із відповідними заявами до Держгеокадастру.

Листом від 22 вересня 2017 року №Д-11394/0-3680/6-17 відповідач відмовив в задоволенні клопотань вказаних осіб про затвердження проекту землеустрою.

Пізніше, 30 та 31 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно звернулись із заявами до Держгеокадастру стосовно затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки (6,7700 га ОСОБА_2 та 6,8500 ОСОБА_1 ) для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Листом Держгеокадастру від 19 червня 2019 року №Д-338/0-225/6-19 позивачів повідомлено про те, що заяви від 30 та 31 травня 2019 року залишено без розгляду та запропоновано звернутися із зазначеного питання з відповідними заявами через відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Отже, з аналізу наведеного вбачається, що позивачі звертались до Держгеокадастру щодо затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки шляхом фактично подання різних заяв, а саме: в 2017 році та в травні 2019 року.

Крім того, з вказаними заявами звертались різні суб`єкти подання, а саме: в 2017 році звертались ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а в травні 2019 року лише ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Більше того, заяви 2017 року та травня 2019 року мають відмінні предмети звернення, зокрема, в 2017 році ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звертались щодо відведення земельних ділянок загальною площею 20,4000 га, в той час, як в травні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертались щодо земельних ділянок загальною площею 13,62 га.

Наведені обставини свідчать, що заяви 2017 року та травня 2019 року не є тотожними, тому підлягають розгляду окремо, а висновок суду першої інстанції з приводу того, що позивачі пов`язують порушення своїх прав з протиправною бездіяльністю відповідача щодо (не) виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 821/471/18 і тому заяви позивачів від 30 та 31 травня 2019 року підлягають розгляду в іншому порядку, є помилковим.

Стосовно самих спірних правовідносин, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України (порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель (ч.4 ст.118 ЗК України).

Зі змісту ч.6 та 7 ст.118 ЗК України вбачається, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як було зазначено за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідним підприємством у 2013 році був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 20,4000 га сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із земель наданих раніше в постійне користування ФГ «Вікторія» та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Вказаний проект землеустрою 02 жовтня 2013 року був погоджений відділом Держземагентства у Великоолександрівському районі Головного управлінням Держземагентства у Херсонській області згідно висновку №195.

Згідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу наведеного вбачається, що чинне земельне законодавство не передбачає іншого порядку (процедури) вирішення питання щодо затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, окрім як розгляд по суті відповідним органом, в даному випадку, виконавчої влади вказаного проекту в двотижневий строк з дня фактичного отримання такого погодженого проекту землеустрою.

Суд зазначає, що таке визначення, як «отримання» слід розуміти, як фактичне одержання відповідним суб`єктом проекту землеустрою в будь-якому порядку, що не заборонений діючим законодавством, в тому числі, і шляхом безпосереднього подання до канцелярії (іншого належного відділу) суб`єкта владних повноважень, що і було зроблено позивачами при поданні заяв від 30 та 31 травня 2019 року.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень ч.4 ст.122 ЗК України, за якими центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, Держгеокадастр є належним органом, до обов`язків якого відноситься розгляд питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Разом з тим, всупереч вказаним нормам діючого законодавства відповідач спірні заяви позивачів не розглянув по суті, залишив без розгляду з підстав, що не передбачені ЗК України.

Крім того, преамбулою Закону України "Про звернення громадян" (далі Закон) визначено, що цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч.1ст.1 Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ч.1 ст.5 Закону).

Згідно ч.1 ст.7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ст.15 Закону).

Відповідно до положень ст.19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

З наведеного вбачається, що кожна особа має право звернутися із заявою, зокрема, до органу державної влади. Цьому праву відповідає обов`язок відповідних суб`єктів своєчасно, об`єктивно розглянути звернення, надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по кожному з поставлених у зверненні питань, або, у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою, роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення чи передати її на розгляд до іншого органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушених у зверненні питань.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 15 серпня 2019 року, справа №823/782/16.

Так, 30 та 31 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно звернулись із заявами до Держгеокадастру стосовно затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки (6,7700 га ОСОБА_2 та 6,8500 ОСОБА_1 ) для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Разом з тим, листом Держгеокадастру від 19 червня 2019 року № Д-338/0-225/6-19 позивачам запропоновано звернутися із зазначеного питання з відповідними заявами через відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Херсонської міської ради, а самі заяви позивачів було залишено без розгляду, що, на думку колегії суддів, є безпідставним та таким, що суперечить законодавчо визначеному обов`язку органу державної влади надавати ґрунтовну відповідь на заяви суб`єктів звернення, сутність яких відноситься до повноважень вказаного органу.

Посилання відповідача на Закон України «Про адміністративній послуги», Закон України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» та розпорядження Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центр надання адміністративних послуг", як на підставу не прийняття до розгляду спірних заяв позивачів, колегія суддів свавільним трактуванням норм права та не приймає до уваги, оскільки вказані нормативно-правові акти лише розширюють можливості для реалізації відповідними особами своїх прав в земельних правовідносинах та не виключають реалізацію зазначених прав шляхом застосування положень Закону та спеціальних норм (по відношенню до даних спірних правовідносин) ЗК України.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, з прохальної частини позовної заяви вбачається наявність клопотання позивачів про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Положеннями статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Враховуючи загальну тривалість перебігу правовідносин, що склались навколо отримання позивачами права власності на земельні ділянки із земель, наданих у постійне користування, в тому числі внаслідок очевидно безпідставної відмови відповідача у вирішенні цього питання, та з огляду на положення ст.382 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язання Держгеокадастру подати П`ятому апеляційному адміністративному суду звіт про виконання даної постанови протягом двох тижнів з дати її прийняття, оскільки положеннями ч.9 ст.118 ЗК України передбачено для відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування саме двотижневий строк для розгляду питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти по справі постанову, якою позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 30 травня 20219 року та ОСОБА_2 від 31 травня 2019 року стосовно затвердження проектної документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 30 травня 2019 року та ОСОБА_2 від 31 травня 2019 року стосовно затвердження проектної документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, Херсонська область, місто Херсон, ВУЛИЦЯ УНІВЕРСИТЕТСЬКА, будинок 136 А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн., а також на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн..

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подати П`ятому апеляційному адміністративному суду у строк до 20 лютого 2019 року звіт про виконання цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.