Справа № 160/1230/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
06 лютого 2020 р.Справа №160/1230/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування акта, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, в якому просить:
Також, позивач просила разі ухвалення судового рішення на користь позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Покровську селищну раду Покровського району Дніпропетровської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Станом на 06.02.2020 року провадження у справі не відкривалось.
Разом із позовом ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить:
- зупинити дію рішення сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 » № P-1224-47/VII від 13.12.2019 року до завершення розгляду адміністративної справи та набрання рішенням суду законної сили за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною і зобов`язання вчинити певні дії;
В обґрунтування заявленого клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначено наступне.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2020 року заява про забезпечення позову № 61зп-20/160/1230/20 була передана судді Жуковій Є.О.
На підставі розпорядження «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу заяви» від 31.01.2020 року № 52Д було призначено повторний розподіл заяви про забезпечення позову, за наслідками якого заява про забезпечення позову була передана судді Олійнику В.М.
У зв`язку із винесенням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 року, якою було задоволено заяву про самовідвід судді Олійника В.М., розпорядженням від 04.02.2020 року № 60д було призначено повторний автоматизований розподіл заяви про забезпечення позову.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2020 року заява про забезпечення позову № 61зп-20/160/1230/20 була передана судді Серьогіній О.В.
Дослідивши доводи в обґрунтування заяви та матеріали справи, суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 153, ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
Також, із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
На думку позивача, прийнявши рішення «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, право оренди яких буде виставлено на продаж на земельних торгах у формі аукціону» № Р-1216-46/VII від 14.11.2019 року, відповідач фактично ухиляється від виконання судового рішення у справі № 189/787/19, яким відповідача зобов`язано повторно розглянути її заяву від 27.03.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Однак, наведені заявником обставини, на думку судді, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.
Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, позивачем не доведено існування реальної можливості завдання шкоди її правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Крім того, відмовляючи у задоволення заяви про забезпечення позову, суддя враховує співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а саме: позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,9800 га, тоді як просить вжити заходи забезпечення щодо земельної ділянки площею 18,7658 га, що не є співмірним.
Щодо посилання позивача на обставини, які пов`язані із виконанням судового рішення у справі № 189/787/19 суддя, вважає за необхідне зазначити, що статтями 382, 383 КАС України визначені форми судового контролю за виконанням рішення суду та можливі наслідки, які можуть бути застосовані судом, а примусове виконання судового рішення здійснюється, зокрема, державною виконавчою службою. Таким чином зазначені обставини мають вирішуватись в межах адміністративної справи № 189/787/19 та не можуть бути належними доказами існування реальної можливості завдання шкоди правам, свободам та інтересам позивача внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у даній адміністративній справі.
Суддя також зазначає, що забезпечуючи позов у даній справі шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 » № Р-1224-47/VII від 13.12.2019 року, яким на підставі ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, до вирішення спору по суті, і яким ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
При цьому, наявність ознак протиправності дій відповідача у спірних правовідносинах по даній справі не є очевидною та може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суддя приходить до висновку, що підстави, передбачені ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, тому заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 154,243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування акта, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Серьогіна