Справа № 200/11568/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 р. Справа№200/11568/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., при секретарі судового засідання - Лисинської А.О.,

за участю представника відповідача - Вовченко С.П.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька область; ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Авдіївський міській відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (місце знаходження: вул. Комунальна, буд. 4, м. Авдіївка, Донецька область; ) про визнання протиправною та скасування податкової вимогу та стягнення відрахувань,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , 26 вересня 2019 року звернулась з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Авдіївський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про:

- визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області від 10 серпня 2018 року № Ф-180441-45 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 4 924,38 грн.;

- стягнення з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 відрахування з пенсії ОСОБА_1 , що були зроблені Києво-Святошинським об`єднаним управлінням ПФУ на виконання Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.07.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем 10 серпня 2018 року прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-180441-45 про застосування нарахування недоїмки за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 4 924,38 грн. станом на 31 липня 2018 року.

Позивач вважає, що спірна вимога є протиправною, оскільки на підставі п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464 (далі - Закон №2464) є звільненим від виконання своїх обов`язків, визначених ч.2 ст.6 Закону № 2464 на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Зазначена норма є нормою прямою дії та не потребує додаткових доказів настання обставин непереборної сили.

Окрім того зазначає, що з 2017 року не здійснює незалежну професійну діяльність.

З урахуванням зазначеного вважає, що відсутні підстави для прийняття вимоги та просила її скасувати.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що за даними інформаційної картки платника податків в позивача наявна заборгованість станом на 31.07.2018 року, у зв`язку з несплатою зобов`язань суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 10 серпня 2018 року. Зауважив на тому, що особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, та не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності, зобов`язана визначити базу нарахування єдиного внеску. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строк, є недоїмкою і стягується з нарахуванням пені і застосування штрафів. Зазначає, що борг виник за період провадження адвокатської діяльності позивача, що підтверджується інтегрованою карткою.

Оскільки відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Конституцією та законами України, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа з клопотаннями та заявами до суду не зверталась.

01 жовтня 2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

15 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Призначено підготовче засідання на 15 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 15 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 січня 2020 року.

Позивач до судового засідання не з`явився про дачу, місце, та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Представник третьої особи до засідання не з`явився, про дачу, місце, та час розгляду справи повідомлений належним чином. За заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши доводи представника відповідача, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатна особисто здійснювати свої права та обов`язки.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 зупинила право на зайняття адвокатської діяльності згідно п. 1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 14.07.2017 року на підстави заяви від 14.07.2017 року.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 грудня 2016 року № НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримала статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 зареєстрована: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявні заяви позивача про зняття її з обліку, надіслані та прийняті Головним управлінням ДФС у Київській області 04.07.2017 року, за вх. 206-37-18 від 13 грудня 2017 року, та заяви до Покровської об`єднаної державної податкової інспекції від 07.12.2018 року.

У відповідь на вказані заяви позивач отримала листи Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.01.2018 року № 23/10/05-28/19 та від 15.05.2018 року № 1000/10/05-28-13, якими позиву роз`яснено механізм зняття з обліку платника податку та вказано, які дії має вчинити позивач для зняття її з обліку.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про зняття її з обліку платника єдиного внеску від 18.07.2018 року № 6203/АДВ форми №7-ЄСВ та заява про ліквідацію або реорганізацію платника податків від 18.07.2018 року № 002 форми №8-ОПП.

10 вересня 2019 року, на електронну адресу позивача надійшли документи від Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби, з яких позивач дізналась, що відносно неї відкрито виконавче провадження на підставі заяви Головного управління ДФС у Донецькій області від 15.11.2018 року № 51422/10/05-99-45-22, яке надійшло на адресу Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у донецькій області 30.11.2018 року № 1423-30-3797.

Вказаний електронний лист містив вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 серпня 2018 року № Ф-180441-45-У, винесену Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки), яким встановлено, що станом на 31 липня 2018 року в позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 4 924,38 грн., з яких недоїмка - 4 924,38 грн.

На підставі вимоги головним державним виконавцем Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Макаровською Юлією Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57818933 від 03.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Донецькій області борг недоїмку у розмірі 4924,38 грн.

Надалі, постановою головного державного виконавця Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Макаровською Юлією Миколаївною від 30.07.2019 року по виконавчому провадженню № 57818933 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника встановлено, що боржник отримує пенсію у Києво-Святошинському об`єднаному управлінні ПФУ та постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 . Вказано, здійснити відрахування із доходів боржника на користь стягувача борг у розмірі 4 924,38 грн., виконавчий збір у розмірі 492,44 грн., та витрати на організацію та проведення виконавчих дій у розмірі 180,00 грн.

Спірним питання даної справи є правомірність винесення вимоги № Ф- від 10 серпня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 04.07.2013 року №406-VII до Закону №2464 та ПК України внесені зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону №2464).

Частиною 2 статті 6 Закону №2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 5 та 7 статті 9 Закону №2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Стаття 25 Закону №2464 регламентує заходи впливу та стягнення та, зокрема, в частині 1 передбачає, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом частини 10 статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 цієї ж статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон №1669, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону №2464 та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 9-3 (з 13.03.2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" від 02.03.2015 року №219-VIII пункт 9-3 постановлено вважати пунктом 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно зі статтею 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно зі статтею 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014.

Отже, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14.04.2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати свої встановлені частиною 2 статті 6 Закону №2464 обов`язки, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску й, при цьому, в цей же період за таку його несвоєчасну сплату відповідальність, штрафні та фінансові санкції до них не застосовуються.

Водночас суд зазначає, що Закон №2464 не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Як вже зазначалось, місце знаходження, станом на час сформування заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивача м. Авдіївка Донецької області, також позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту, де проводиться АТО - м. Маріуполь.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Авдіївка та м. Маріуполь Донецької області.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

В подальшому зазначені розпорядження втратили чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", додатком до якого м. Авдіївка, м. Маріуполь Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО.

Тобто, місцезнаходження позивача та контролюючого органу на обліку якого перебуває позивач є територія визначена переліком, зазначеним статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Не впливає на такий зміст правового регулювання також і подальше виключення Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII із Закону №1669 підпункту 8 пункту 4 статті 11, яким і було доповнено розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 пунктом 9-3 (у подальшому - пункт 9-4), оскільки до Закону №2464, у зв`язку з цим відповідних змін внесено не було й вказана норма залишилась чинною.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 01.08.2018 року справа № 805/1430/17-а, адміністративне провадження №К/9901/29811/18 та у зразковій справі №812/292/18 (Пз/9901/22/18) постанова Верховного суду 30.03.2018 року

Суд зауважує, що на час виникнення спірних правовідносин Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014 чинний, тобто період проведення АТО триває. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що Указом Президента від 30.04.2018 року №116/2018 затверджено рішення РНБО "Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей". Тобто, виходячи з назви самого рішення РНБО слідує, що антитерористична операція на території Донецької та Луганської областей триває, що спростовує доводи відповідача щодо завершення АТО.

Отже, на час проведення АТО штрафні санкції неустойка та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску до позивача не можуть бути застосовані.

Крім того, стосовно доводів позивача, щодо припинення права на заняття адвокатською діяльністю суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону № 2464-VІ.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст.13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п. 1 ч. 3 ст.31).

Положеннями ст. 32 цього Закону встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч. 1 ст.17 Закону № 5076-VI).

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини вказують на те, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак суд дійшов висновку про те, що дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю зупинено за п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076-VI з 14.07.2017 на підставі заяви позивача.

Таким чином, судом встановлено, що з 14.07.2017 позивач не здійснювала адвокатської діяльності та не отримувала доходу від такої діяльності, оскільки не мала усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 відрахування з пенсії ОСОБА_1 , що були зроблені Києво-Святошинським об`єднаним управлінням ПФУ на виконання Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.07.2019 року суд зазначає наступне.

30.07.2019 року державним виконавцем Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Макаровською Ю.М. прийнято постанову (виконавче провадження № 57818933) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника якої встановлено що боржник отримує пенсію у Києво-Святошинському об`єднаному управлінні ПФУ м. Вишневе, Київська обл., та постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Крім того у п.2 постанови зазначено, здійснити відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача на спеціальний реєстраційний рахунок органу ДВС: борг у розмірі 4 924,38 грн., виконавчий збір у розмірі 492,44 грн., та витрати на організацію та проведення виконавчих дій у розмірі 180,00 грн., перераховувати на реквізити одержувач: Авдіївський міський ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, назва платежу: борг, виконавчий збір або витрати та номер ВП у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу, яка складає 5596,82 грн.

Таки чином, під час розгляду справи судом встановлено, що виконавче провадження № 57818933 не є закінченим, виконавчі дії тривають. Також, судом встановлено, що стягнення з позивача за спірною вимогою в порядку, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження» відбувається на користь Авдіївського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, а сума стягнення складається з суми боргу та суми виконавчого збору (витрат), у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що, оскільки, грошові кошти, що їх позивач просить повернути у зв`язку з визнанням протиправним та скасування спірної вимоги, перераховуються перш за все на рахунок Авдіївського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, а вже потім на рахунок відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, який, у свою чергу, не зміг пояснити, яку саме суму стягнуто з позивача на користь відповідача за спірною вимогою станом на дату прийняття рішення в цієї адміністративній справі, а також, оскільки, Авдіївській міській ВДВС ГТУЮ у Донецькій області не є стороною в цієї адміністративній справі, суд, з урахуванням фактично встановлених та зазначених вище обставин щодо стягнення на користь позивача утриманих з нього коштів у зв`язку з здійсненням дій з примусового виконання спірної вимоги, не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині такого стягнення утриманих з позивача грошових коштів.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 гривень, відповідно до платіжного доручення №95776 від 19.09.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька область; ), третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Авдіївський міській відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (місце знаходження: вул. Комунальна, буд. 4, м. Авдіївка, Донецька область; ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та стягнення відрахувань - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 10 серпня 2018 року № ф-180441-45 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 4 924,38 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 січня 2020 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова