Справа № 520/13167/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
10 лютого 2020 р. № 520/13167/19
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат (61052 м. Харків, вул. Коцарська, 56, ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Міністром оборони України 27.12.2018 року видано окреме доручення №2704/з/420, відповідно до якого за підсумками 2018 року на підставі ст. 15, 23, 27 Дисциплінарного статуту ЗС України та ст. 51 Бюджетного кодексу України дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців: в грудні 2018 року апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення; у січні 2019 року - установ, які виконують окремі доручення апарату Міністерства оборони та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року. На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 начальником 4104 ГВП МОУ 24.01.2019 року видано наказ №10, п.1 якого визначено нагородити грошовою премією в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року - майору ОСОБА_1 , начальнику 173 ВП МОУ. Позивачем вказано, що витяг з зазначеного наказу у встановленому порядку було направлено до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 для реалізації, де 173 ВП МОУ перебувало на грошовому забезпеченні. Під час проходження військової служби у 173 ВП МОУ у 2018 році стягнення не отримувала. Зазначений наказ є чинним та безпідставно відділом фінансового забезпечення Харківського обласного військового комісаріату нереалізований, що є порушенням законодавства України та соціальних гарантій військовослужбовців. Позивачем зазначено, що він із рапортами від 26.11.2019 року звернувся до відповідача з приводу виплати заборгованості та видачі довідки встановленого зразка з метою зазначеного питання, однак відповіді так і не отримав. Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках позивача. При цьому, вказано, що начальником 173 ВП було видано наказ про преміювання особового складу у розмірі місячного грошового забезпечення. Відповідачем за вих. Від 28.01.2019 року №102/ВФЗ до Фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та до фінансово-економічної служби оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було направлено лист та заявку-розрахунок на фінансування для виплат грошового забезпечення з врахуванням витрат на зазначену премію, але відповіді на зазначений лист та кошти на виплату премій до відповідача так і не надходило. Також представником відповідача вказано, що відповідачем було повторно направлено запит до вищестоящих органів фінансового забезпечення за вих. №407/ВФЗ від 22.04.2019 року. Представником відповідача вказано, що на даний час на адресу Харківського обласного військового комісаріату жодного роз`яснення з приводу спірного питання так і не надійшло, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат. Таким чином, вказано, що не виплата позивачу премії за підсумками 2018 року відбулася не з вини Харківського обласного військового комісаріату.

Також, позивачем через канцелярію суду було подано відповідь на відзив із викладенням власної правової позиції.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно довідки 173 військового представництва Міністерства оборони України від 26.11.2019 року №97 ОСОБА_1 з 30.11.1987 року по теперішній час перебуває на військовій службі у Збройних Силах України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за організаційно схемою апарату Міністерства оборони України 173 військове представництво Міністерства оборони України до 31.07.2019 року було підпорядковане 4104 Головному військовому представництву Міністерства оборони України та відповідно до чинного законодавства начальник 4104 Головного військового представництва Міністерства оборони України видавав накази та розпорядження відповідно підпорядкованих військових представництв, в тому числі і про виплати видів та розмірів грошового забезпечення начальникам підпорядкованих військових представництв.

Згідно спільної директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 25.04.2019 року № Д-322/1/ЗДСК НОМЕР_2 Головне військове представництво Міністерства оборони України було розформоване, а 173 Головне військове представництво Міністерства оборони України з 31.07.2019 року було підпорядковане іншому Головному військовому представництву Міністерства оборони України.

Як і 4104 Головне військове представництво Міністерства оборони України мало, так і 173 військове представництво Міністерства оборони України має правовий статус - без права юридичної особи, є відокремленим підрозділом (представництвом) Управління військових представництв Міністерства оборони України та безпосередньо виконує його окремі доручення.

Так, позивачем вказано, що згідно визначеної структури апарату Міністерства оборони України, яка наведена на офіційному сайті Міністерства оборони України, Управління військових представництв Міністерства оборони України перебуває у структурі апарату Міністерства оборони України, відповідно 4104 Головне військове представництво Міністерства оборони України перебувало, а 173 військове представництво Міністерства оборони України перебуває безпосередньо у структурі апарату Міністерства оборони України та виконує його доручення.

У структурах НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України та 173 Головного військового представництва Міністерства оборони України відсутній відділ фінансового забезпечення. За розпорядженням начальника Генерального Штабу Збройних Сил України 173 військове представництво Міністерства оборони України було встановлено на грошове забезпечення до відділу фінансового забезпечення Харківського обласного військового комісаріату.

Міністром оборони України 27.12.2018 року видано окреме доручення №2704/з/420, відповідно до якого за підсумками 2018 року відповідно до ст. ст. 15, 25, 27 Дисциплінарного статуту ЗС України та ст. 51 Бюджетного кодексу України дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців: в грудні 2018 року апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення; у січні 2019 року - установ, які виконують окремі доручення апарату Міністерства оборони та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року.

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 начальником 4104 ГВП МОУ (про стройовій частині) 24.01.2019 року було видано наказ №10, п.1 якого встановлено нагородити грошовою премією в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року (передбачена ст. ст. 15, 25, 27 Дисциплінарного статуту ЗС України) військовослужбовця військових представництв Міністерства оборони України підполковника ОСОБА_1 , начальника 173 військового представництва Міністерства оборони України. Витяг з зазначеного наказу у встановленому порядку був направлений до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для реалізації.

Матеріали справи свідчать, що 26.11.2019 року позивач з рапортами звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату заборгованості премію у розмірі грошового забезпечення за грудень 2018 року, яка призначена відповідно до наказу начальника 173 військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року №12 та про видачу довідки встановленого зразка про розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року.

Як вказано позивачем у позовній заяві, відповіді на вказані рапорти отримано не було, як і не було виплачено заборгованість.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує права позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260), грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як передбачено п.31.1 Інструкції № 260, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Відповідно до пункту 31.7 Інструкції № 260, рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Згідно із ч.1 ст. 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Як передбачено положеннями пп. в) п. 27 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України №551-XIV, до офіцерів застосовуються такі заохочення - нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.

Під час судового розгляду справи встановлено, що наказом начальника 4104 Головного військового представництва Міністерства оборони України (про стройовій частині) від 24.01.2019 року №10 наказано виплатити премію військовослужбовцям за грудень 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема, підполковнику ОСОБА_1 , начальнику 173 військового представництва Міністерства оборони України.

Як встановлено в ході розгляду справи, зазначений наказ є чинним та протягом встановленого строку безпідставно відділом фінансового забезпечення Харківського обласного військового комісаріату нереалізований.

Суд зазначає, що під час розгляду справи доказів протилежного до суду не надано та судом в рамках офіційного з`ясування обставин у справі не встановлено.

При цьому, представник відповідача, обґрунтовуючи власну правову позицію послався на обставини того, що кошти на виплату премії та роз`яснення з приводу спірного питання не надійшли, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Надаючи оцінку зазначеним доводам представника відповідача суд вважає їх необґрунтованими та в цілому не можуть свідчити про правомірність дій відповідача в частині не виплати позивачу премії, а також не свідчать про неможливість здійснення вказаних виплат, які передбачені законом та відповідно яких був виданий наказ від 24.01.2019 року № 10.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження обставин відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується 4104 головне військове представництво Міністерства оборони України, коштів на преміювання, і як наслідок ненадходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки для виплати премії військовослужбовцям у вказаний період.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, враховуючи наведене суд зазначає, що обмежене фінансування не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування премії, що є предметом спору у даній справі.

Також, суд зазначає, що матеріали справи не містять та до суду не надано доказів того, що позивач притягався до адміністративної або до дисциплінарної відповідальності або ж стосовно позивача було прийнято накази про зменшення розміру премії на підставі поданих в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії позивача, відсутні також рапорти з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) позивача із зазначенням конкретних причин, які стали підставою для цього.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на відсутність підстав для невиплати позивачу премії за грудень 2018 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат (61052 м. Харків, вул. Коцарська, 56, ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.