Справа № 420/5554/19
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5554/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Любімова О.Є.

за участі сторін:

представника позивача Гусака О.М. (адвокат, за довіреністю)

представника відповідача повноважний представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

№ від 28 травня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 99 675, 18 грн.;

№ від 28 травня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 10 758, 88 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС в Одеській області прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення про застосування до ТОВ Одеський завод класичних вин штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, які позивач вважає незаконними та необґрунтованими з наступних підстав. В якості порушення норм з регулювання обігу готівки в акті перевірки від 22.04.2019 року зазначено про видачу готівкових коштів з каси підприємства за видатковими касовими ордерами, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача, зокрема, за видатковими касовими ордерами № 23 від 07.03.2017 року та № 9 від 09.01.2018 року. Однак, як зазначає позивач, видача готівкових коштів з каси підприємства за вказаними видатковими касовими ордерами 07.03.2017 року та 09.01.2018 року не здійснювалася, а записи в касовій книзі про видачу готівкових коштів за вказаними видатковими касовими ордерами внесені помилково. Вказане підтверджується виправленнями в касовій книзі, що передбачено п.4.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року (надалі - Положення № 637), та п.39 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017 року (надалі - Положення № 148).

Позивач вказує, що готівкові грошові кошти надійшли до каси підприємства 07.03.2017 року та 09.01.2018 року, що підтверджується прибутковими касовими ордерами №10 від 07.03.2017 року та № 1 від 09.01.2018 року та були видані наступного робочого дня, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 23 від 09.03.2017 року та № 9 від 10.01.2018 року. Отже, як вважає позивач, суми, вказані у видаткових касових ордерах № 23 від 07.03.2017 року та № 9 від 09.01.2018 року, не повинні додаватися до залишку готівки в касі та вважатись такими, що перевищують ліміт залишку готівки в касі підприємства, за що позивача притягнуто до відповідальності.

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23 жовтня 2019 року - 10 год. 00 хв.

10 жовтня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 207-208, том 1).

У підготовчому засіданні 23 жовтня 2019 року оголошено перерву до 13 листопада 2019 року 11 год. 00 хв., у зв`язку із тим, що станом на дату підготовчого засідання не сплинув строк для подання позивачем відповіді на відзив, а також необхідністю сторонам надати додаткові пояснення та докази витребувані судом.

01 листопада 2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 219-222, том 1).

13 листопада 2019 року від представника позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення з додатковими доказами, які у підготовчому засіданні 13 листопада 2019 року залучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року, у зв`язку із необхідністю сторонам підготувати пояснення та докази щодо обставин справи, продовжено шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження у справі № 420/5554/19 на 30 днів. Підготовче засідання відкладене на 09 грудня 2019 року 12 год. 30 хв.

09 грудня 2019 року представником позивача через канцелярію суду подані письмові пояснення та додаткові докази.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду по суті сторони у вступному слові надали свої пояснення щодо змісту та підстав своїх вимог і заперечень щодо предмета позову.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях та вступному слові підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ Одеський завод класичних вин складено акт №739/15-32-14-05/38534742/12 від 22.04.2019 року, яким встановлено понадлімітні залишки готівки в касі підприємства. Як зазначив відповідач, ліміт залишку готівки в касі підприємства в період з 01.01.2016 року по 07.01.2018 року встановлено в розмірі 170, 00 грн., однак в ході перевірки встановлено, що видача готівкових коштів з каси підприємства за видатковим касовим ордером від 07.03.2017 року №23 на суму 50000,00 грн. не підтверджена підписом одержувача, внаслідок чого було здійснено розрахунок залишку готівки в касі підприємства та встановлено понадлімітні залишки готівки в касі на суму 49837,59 грн., що є порушенням п.2.8 гл.2 Положення №637.

Також відповідач зазначив, що ліміт залишку готівки в касі ТОВ Одеський завод класичних вин в період з 08.01.2018 року по 31.12.2018 року встановлено в розмірі 12614, 00 грн., однак в ході перевірки встановлено, що видача готівкових коштів з каси підприємства за видатковим касовим ордером від 09.01.2018 року №9 на суму 17900,00 грн. не підтверджена підписом одержувача, внаслідок чого було здійснено розрахунок залишку готівки в касі підприємства та встановлено понадлімітні залишки готівки в касі на суму 5379,44 грн., що є порушенням п.15 розд.2 Положення №148.

З урахуванням викладеного, відповідач стверджував, що прийняті податкові повідомлення-рішення про застосування до ТОВ Одеський завод класичних вин штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про регулювання обігу готівки відповідають суті виявлених порушень, отже є правомірними та скасуванню не підлягають.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 01 листопада 2019 року (219-222, том 1), позивач зазначив, що готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків на пізніше наступного робочого дня банку або були видані для використання підприємством відповідно до законодавства наступного дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємства. Готівкові грошові кошти надійшли до каси підприємства _ 07.03.2017 року та 09.01.2018 року та були видані наступного робочого дня, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 23 від 09.03.2017 року та № 9 від 10.01.2018 року, відтак ці кошти не повинні додаватися до залишку готівки в касі.

Також представник відповідача зауважив про неможливість притягнення ТОВ «Одеський завод класичних вин» до відповідальності за порушення п.15 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017 року, за податковим повідомленнім-рішеннім № від 28 травня 2019 року, оскільки постанова Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017 року набрала чинності після 09.01.2018 року, а саме 05.02.2018 року.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

У період з 26 березня 2019 року по 08 квітня 2019 року відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 07 березня 2019 року № 1656, проведена планова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року. Термін проведення перевірки продовжувався з 09.04.2019 року по 15.04.2019 року на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 03 квітня 2019 року №2505.

Документальна планова перевірка проводилась вперше, товариство з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин зареєстроване 14.03.2014 року, узято на податковий облік 17.03.2014 року за № 27.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 22 квітня 2019 року №739/15-32-14-05/38534742/12 «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин, , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року» (а.с. 13-187, том 1).

Як зафіксовано в розд. І Акту, перевірку проведено з відома директора та у присутності головного бухгалтера ТОВ Одеський завод класичних вин.

Відповідно до акту, перевіркою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій при здійсненні фінансово-господарської діяльності встановлено порушення, щодо яких виникли спірні правовідносини, а саме: п. 2.8 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.04.2004 року №637 та п. 15 розд. ІІ Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148.

Так, в пункті 3.3.3 розд. ІІІ Акту від 22 квітня 2019 року № 739/15-32-44-05/38534742/12 зафіксовані результати перевірки щодо дотримання позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.04.2004 року №637, зокрема, на предмет дотримання встановленого ліміту залишку готівки в касі, за результатами якої (перевірки) встановлено наявність понадлімітних залишків готівки в касі станом на 07.03.2017 року на суму 49 837, 59 грн.

В акті перевірки зазначено, що ліміт залишку готівки в касі підприємства в періоді з 01.01.2016 року по 07.01.2018 року, відповідно до наказу від 31.05.2014 року №7, встановлено в розмірі 170, 00 грн., однак в ході перевірки виявлено, що видача готівкових коштів з каси підприємства за видатковим касовим ордером від 07.03.2017 року №23 на суму 50000, 00 грн. не підтверджена підписом одержувача, внаслідок чого було здійснено розрахунок залишку готівки в касі підприємства та встановлено понадлімітні залишки готівки в касі на суму 49837,59 грн., що є порушенням п.2.8 гл.2 Положення №637.

У зв`язку з виявленим порушенням п.2.8 гл.2 Положення №637, Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, абз. 2 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 травня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 99675, 18 грн. (а.с. 10, том 1).

За результатами перевірки на предмет дотримання позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року №148, зокрема, щодо дотримання встановленого ліміту залишку готівки в касі, в акті перевірки зафіксовано наявність понадлімітних залишків готівки в касі станом на 09.01.2018 року на суму у розмірі 5379,44 грн.

В акті перевірки зазначено, що ліміт залишку готівки в касі підприємства в періоді з 08.01.2018 року по 31.12.2018 року, відповідно до наказу від 08.01.2018 року №08/01/2(18), встановлено в розмірі 12614, 00 грн., однак в ході перевірки виявлено, що видача готівкових коштів з каси підприємства за видатковим касовим ордером від 09.01.2018 року №9 на суму 17900, 00 грн. не підтверджена підписом одержувача, внаслідок чого було здійснено розрахунок залишку готівки в касі підприємства та встановлено понадлімітні залишки готівки в касі на суму 5379,44 грн., що є порушенням п.15 розд.2 Положення №148.

У зв`язку з виявленим порушенням п.15 розд.2 Положення №148, Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, абз. 2 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 травня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 10 758, 88 грн. (а.с. 12, том 1).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ Одеський завод класичних вин оскаржувало їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, звернувшись зі скаргою від 14 червня 2019 року № 1406/1-2019 (а.с. 194-195, том 1).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 16 серпня 2019 року №39377/6/99-99-11-06-01-25, податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року № та № залишені без змін, а скарга ТОВ Одеський завод класичних вин без задоволення (а.с. 196-198, том 1).

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області від 28 травня 2019 року № та №, з підстав наведених у поданих заявах по суті справи та наданих поясненнях.

Надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №, яким до ТОВ Одеський завод класичних вин застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 99 675, 18 грн. за порушення п.2.8 гл.2 Положення №637, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07 березня 2017 року за прибутковим касовим ордером №10 в касу ТОВ Одеський завод класичних вин надійшли кошти у сумі 200 000, 00 грн. (а.с. 188, том 1).

Наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» від 20 березня 2014 року № 3 установлено ліміт залишку готівкових коштів у розмірі 170, 00 грн. (а.с. 211 (зворот. стор.) том 1).

Наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» від 31 березня 2014 року № 7 установлено ліміт залишку готівкових коштів у розмірі 170, 00 грн. (а.с. 212 (зворот.стор.) том 1).

Згідно відмітки головного бухгалтера в наказі від 31 березня 2014 року № 7, даний ліміт каси діє з 31.05.2014 року до 07.01.2018 року.

Вказані обставини не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

Під час перевірки відповідачем виявлено видатковий касовий ордер від 07 березня 2017 року №23 на суму 50000, 00 грн., у якому відсутній підпис одержувача, тобто видача готівкових коштів з каси підприємства за цим видатковим касовим ордером не підтверджена підписом одержувача, внаслідок чого було здійснено розрахунок залишку готівки в касі підприємства та встановлено понадлімітні залишки готівки в касі у сумі 49837,59 грн.

Відповідачем долучено до матеріалів справи видатковий касовий ордер від 07 березня 2017 року №23 на суму 50000, 00 грн., з якого судом також встановлено відсутність підпису одержувача (а.с. 211, том 1).

З цього приводу позивач зазначив, що видача готівкових коштів з каси підприємства за видатковим касовим ордером від 07 березня 2017 року №23 на суму 50000, 00 грн. не здійснювалася, а запис в касовій книзі про видачу готівкових коштів за цим видатковим касовим ордером внесений помилково. Кошти, що надійшли до каси підприємства 07 березня 2017 року за прибутковим касовим ордером №10 від 07 березня 2017 року були видані наступного робочого дня, що підтверджується видатковим касовим ордером № 23 від 09 березня 2017 року на суму 50000,00 грн. (а.с. 189, том 1).

Вказані обставини стали підставою оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №, оскільки, як вважає позивач, сума за видатковим касовим ордером від 07 березня 2017 року №23 у розмірі 50000, 00 грн. не повинна була додаватись відповідачем до залишку готівки в касі та вважатись такою, що перевищує ліміт залишку готівки в касі підприємства.

Надаючи оцінку та юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

На час виникнення досліджуваних правовідносин, порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначався Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 в редакції від 01.09.2013 року (далі Постанова № 637).

Пунктом 1.2 глави 1 Положення № 637 (в редакції від 01.09.2013 року) визначені значення термінів, зокрема, каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси; ліміт залишку готівки в касі (далі - ліміт каси) - граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час.

Відповідно до п. 2.6 гл. 2 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

За приписами п. 2.8 гл. 2 Положення №637, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов`язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв`язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Відповідно до п. 2.10 гл. 2 Положення №637, підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку.

Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначена в переданих до каси відомостях на виплату грошей (далі - видаткова відомість).

У відповідності з п. 5.2 гл. 5 Положення №637 установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою).

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.

Згідно з п. 5.12 гл. 5 Положення № 637, керівники підприємств несуть відповідальність за дотримання вимог цього Положення щодо встановлення ліміту каси та за достовірність відповідних показників, що зазначені в розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Судом встановлено, що наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» від 31 березня 2014 року № 7 установлено ліміт залишку готівкових коштів у розмірі 170, 00 грн. (а.с. 212 (зворот.стор.) том 1).

Згідно відмітки головного бухгалтера в наказі від 31 березня 2014 року № 7, даний ліміт каси діє з 31.05.2014 року до 07.01.2018 року.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до п. 5.9 гл. 5 Положення №637 готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або були видані для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємства.

Не вважаються понадлімітними в день їх надходження і ті готівкові кошти, що надійшли до кас підприємств у вихідні та святкові дні та були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків наступного робочого дня банку та підприємства або були видані для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного робочого дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємства.

Посилаючись на положення п. 5.9 гл. 5 Положення №637 позивач стверджує, що сума коштів, виявлена при перевірці за помилковим видатковим касовим ордером № 23 від 07 березня 2017 року, була видана наступного робочого дня, що підтверджується видатковим касовим ордером № 23 від 09 березня 2017 року на суму 50000,00 грн., тому не є понадлімітною в день її надходження, тобто 07 березня 2017 року.

Однак, дослідивши наданий позивачем видатковий касовий ордер № 23 від 09 березня 2017 року на суму 50000,00 грн., судом встановлено, що в ньому зазначена дата одержання « 09.03.2019 року», тоді як дата документа 09 березня 2017 року (а.с. 189, том 1).

Крім того, як встановлено під час судового розгляду справи, під час проведення документальної планової виїзної перевірки вказаний видатковий касовий ордер № 23 від 09 березня 2017 року перевіряючим не надавався, а наданий позивачем вже до суду.

Згідно з п. 3.1 гл. 3 Положення №637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

У відповідності з п. 3.4 гл. 3 Положення №637, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником.

Пунктом 3.5 гл. 3 Положення №637 передбачено, що для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Відповідно до п. 7.3 гл. 7 Положення №637, відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

Згідно з п. 7.21 гл. 7 Положення №637, під час перевірки дотримання підприємством ліміту каси визначається наявність самостійно встановленого ліміту каси та відповідність його розрахунку вимогам цього Положення, уточнюються за наказами, розпорядженнями чи іншими розпорядчими документами суми самостійно доведених підприємством (юридичною особою) лімітів кас своїм відокремленим підрозділам.

За приписами п. 7.22 гл. 7 Положення №637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, під час перевірок з`ясовується те, як підприємство дотримується встановленого ліміту каси, строків і порядку здавання готівкової виручки.

Для визначення понадлімітних залишків готівки в касі порівнюються записи про фактичні її залишки в касі за касовою книгою з установленим лімітом каси за кожний день незалежно від того, здійснювалися в цей день касові обороти (надходження і витрати готівки) чи ні. Якщо в періоді, що перевіряється, виявлено перевищення ліміту каси, то з`ясовується, протягом якого часу (у днях) і які понадлімітні суми не здавалися в установлені строки до банку і з якої причини, а також загальна сума понадлімітних залишків (п. 7.23 гл. 7 Положення №637).

Згідно з вимогами п. 7.24 гл. 7 Положення №637, у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача (абзац другий пункту 3.5 цього Положення), сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.

Судом встановлено, що відповідачем під час проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Одеський завод класичних вин виявлено касовий ордер № 23 від 07 березня 2017 року на суму 50000, 00 грн., який не містить підпису одержувача, таким чином й не підтверджує видачу готівки з каси підприємства.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

У зв`язку із викладеним, посадовими особами відповідача, у відповідності з приписами 3.5 гл. 3, п. 7.24 гл. 7 Положення №637, суму готівки за видатковим касовим ордером № 23 від 07 березня 2017 року додано до залишку готівки в касі, що в результаті призвело до перевищення ліміту каси на суму 49837,59 грн., що є порушенням п.2.8 гл.2 Положення №637.

При вирішення даної справи судом не виявлено достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження позиції позивача про відсутність порушення ним п.2.8 гл.2 Положення №637.

На час виникнення та виявлення перевищення ліміту каси ТОВ Одеський завод класичних вин, Указом Президента України від 12 червня 1995 року № 436 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки було встановлено відповідальність у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день (абз. 1 п. 1 Указу).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при виявлені перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі ТОВ Одеський завод класичних вин на суму 49837,59 грн., відповідачем правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, накладено на позивача штраф у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки.

Таким чином, відсутні підстави для скасування судом податкового повідомлення-рішення № від 28 травня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки у розмірі 99 675, 18 грн.

Надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №, яким до ТОВ Одеський завод класичних вин застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення норм регулювання обігу готівки у розмірі 10 758, 88 грн., а саме за порушення п.15 розд.2 Положення №148, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09 січня 2018 року за прибутковим касовим ордером №1 в касу ТОВ Одеський завод класичних вин надійшли кошти у сумі 120 000, 00 грн. (а.с. 191, том 1).

Наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» від 08 січня 2018 року ліміт залишку готівки в касі в період з 08.01.2018 року по 31.12.2018 року встановлено у розмірі 12 614, 00 грн.

Вказані обставини не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

Під час перевірки відповідачем виявлено видатковий касовий ордер від 09 січня 2018 року №9 на суму 17 900, 00 грн., у якому відсутній підпис одержувача, тобто видача готівкових коштів з каси підприємства за цим видатковим касовим ордером не підтверджена підписом одержувача, внаслідок чого було здійснено розрахунок залишку готівки в касі підприємства та встановлено понадлімітні залишки готівки в касі у сумі 5379, 44 грн.

Відповідачем долучено до матеріалів справи видатковий касовий ордер від 09 січня 2018 року №9 на суму 17 900, 00 грн., з якого судом також встановлено відсутність підпису одержувача (а.с. 212, том 1).

З цього приводу позивач зазначив, що видача готівкових коштів з каси підприємства за видатковим касовим ордером від 09 січня 2018 року №9 на суму 17 900, 00 грн. не здійснювалася, а запис в касовій книзі про видачу готівкових коштів за цим видатковим касовим ордером внесений помилково. Кошти, що надійшли до каси підприємства 09 січня 2018 року за прибутковим касовим ордером №1 були видані наступного робочого дня, що підтверджується видатковим касовим ордером № 9 від 10 січня 2018 року на суму 17 900, 00 грн. (а.с. 192, том 1).

Вказані обставини стали підставою оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №, оскільки, як вважає позивач, сума за видатковим касовим ордером від 09 січня 2018 року №9 у розмірі 17 900, 00 грн. не повинна була додаватись відповідачем до залишку готівки в касі та вважатись такою, що перевищує ліміт залишку готівки в касі підприємства.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи оцінку та юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

На час виникнення досліджуваних правовідносин, порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності визначався Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148, у першій редакції від 29.12.2017 року (далі - Положення №148).

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148, постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її офіційного опублікування.

Згідно інформації з офіційного порталу Верховної ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0148500-17/ed20171229/card6#Public), перша публікація документа здійснена в «Офіційне інтернет-представництво Національного банку України» 04.01.2018 року, відтак постанова Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148 набула чинності 05.01.2018 року.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148, не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки набуло чинності після 09.01.2018 року.

Відповідно до п. 3 розд. І Положення № 148, ліміт залишку готівки в касі (далі - ліміт каси) - граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час та забезпечити роботу на початку наступного робочого дня.

Згідно з вимогами п. 15 розд. ІІ Положення № 148, установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує самостійно встановлений ліміт каси, здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи установ/підприємств мають право здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас юридичних осіб або банку чи небанківської фінансової установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку для її переказу і зарахування на банківські рахунки юридичних осіб.

У відповідності з п. 26 розд. ІІІ Положення №148, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

За приписом абз. 2 п. 27 розд. ІІІ Положення №148, видаткові касові ордери або видаткові відомості не приймаються для виведення залишку готівки в касі, якщо видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Відповідно до абз. 2 п. 50 розд. V Положення №148, установа, підприємство, небанківська фінансова установа затверджує внутрішніми документами установлений ліміт каси.

Під час проведення перевірки відповідачем було встановлено, що ліміт залишку готівки в касі ТОВ Одеський завод класичних вин в період з 08.01.2018 року по 31.12.2018 року встановлено у розмірі 12 614, 00 грн., що не заперечується позивачем.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно п. 54 розд. V Положення №148, готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або видана для використання установою/підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного дня на потреби, пов`язані з діяльністю установи/підприємства.

Готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона надійшла до кас підприємств у вихідні та святкові дні та здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків наступного робочого дня банку та підприємства або видана для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного робочого дня на потреби, пов`язані з діяльністю підприємства.

Посилаючись на норму п. 54 розд. V Положення №148, позивач стверджує, що сума коштів, виявлена при перевірці за помилковим видатковим касовим ордером № 9 від 09 січня 2018 року була видана наступного робочого дня, що підтверджується видатковим касовим ордером № 9 від 10 січня 2018 року на суму 17 900,00 грн., тому не є понадлімітною в день її надходження, тобто 09 січня 2018 року.

Однак, як встановлено під час судового розгляду справи, під час проведення документальної планової виїзної перевірки вказаний видатковий касовий ордер № 9 від 10 січня 2018 року перевіряючим не надавався, а наданий позивачем вже до суду.

Позивач не надав доказів існування видаткового касового ордеру № 9 від 10 січня 2018 року до проведення відповідачем документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 22 квітня 2019 року, а також його зберігання та перебування на підприємстві під час проведення перевірки.

У свою чергу, відповідно до п. 33 розд. ІІІ Положення №148, прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.

Крім того, суд враховує, що відповідно до відповідно до п. 34 роз ІІІ Положення №148, касир під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей зобов`язаний перевірити:

1) наявність і справжність на документах підписів, передбачених додатками 2 та 3 до цього Положення, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника установи/підприємства або осіб, які ним уповноважені;

2) правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів;

3) наявність перелічених у документах додатків.

Касир повертає документи для оформлення в разі невиконання хоча б однієї із вимог, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 34 розділу III цього Положення.

Отже, відповідальність за правильність заповнення реквізитів документа несе особа, яка оформляла цей документ.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що на час проведення документальної планової виїзної перевірки були відсутні докази того, що відповідно п. 54 розд. V Положення №148, готівкові кошти у сумі 17 900,00 грн., оприбутковані 09 січня 2018 року, не пізніше наступного робочого видані для використання підприємством (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) на потреби, пов`язані з діяльністю установи/підприємства, тощо.

Натомість, судом встановлено, що відповідачем під час проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Одеський завод класичних вин виявлено касовий ордер №9 від 09 січня 2018 року на суму 17 900,00 грн., грн., який не містить підпису одержувача, таким чином й не підтверджує видачу готівки з каси підприємства.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

У зв`язку із викладеним, посадовими особами відповідача, у відповідності з приписами п. 27 розд. ІІІ Положення №148, суму готівки за видатковим касовим ордером №9 від 09 січня 2018 року додано до залишку готівки в касі, що в результаті призвело до перевищення ліміту каси на суму 5379, 44 грн., що є порушенням п. 15 розд. ІІ Положення № 148.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При вирішення даної справи судом не виявлено достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження позиції позивача про відсутність порушення ним п. 15 розд. ІІ Положення № 148.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при виявлені перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі ТОВ Одеський завод класичних вин на суму 5379, 44 грн., відповідачем правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, накладено на позивача штраф у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки, на підставі абз. 1 п. 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, чинного на момент вчинення та виявлення порушення.

Отже, підстави для скасування судом податкового повідомлення-рішення № від 28 травня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки у розмірі 10 758, 88 грн. відсутні.

Що стосується загальновідомих обставин щодо визнання Указом Президента України від 20 червня 2019 року №418/2019 таким, що втратив чинність Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки.

З цього приводу суд зазначає, що втрата чинності Указом №436/95 не має наслідків до спірних правовідносин, оскільки, вчинене діяння платника вважалося порушенням як на момент його вчинення, так і на момент його виявлення контролюючим органом, за вчинене порушення передбачалась відповідальність як на момент вчинення, так і на момент виявлення.

При цьому, відповідно до п. 11 підрозд. 10 розділу XX Податковго кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 травня 2019 року по справі №825/1496/17 (провадження №К/9901/1259/17), рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

Відповідачу при реалізації владних управлінських функцій необхідно застосовувати ту норму права, яка була чинною на момент прийняття спірних рішень, що було дотримано контролюючим органом в межах цих правовідносин.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, у судовому засіданні 27 січня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та повідомлено, що повне судове рішення буде складено 06 лютого 2020 року.

Однак, у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні 06 лютого 2020 року, повний текст рішення складений 07 лютого 2020 року.

Керуючись ст.ст. 2,5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю Одеський завод класичних вин (; 68100, Одеська область, м. Татарбунари, вул. Центральна, 34).

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області (; місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044).

Повний текст рішення складено та підписано судом 07 лютого 2020 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.