Справа № 400/3967/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 р. № 400/3967/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в письмовому провдженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020

про:визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати неправомірними дії Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, що полягають у здійсненні незаконного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та скасувати рішення Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області № 71, яким з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі її призначення відповідно до Розпорядження № 11847 від 19.10.2016 року з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), та зобов`язати виплатити суму недоплаченої пенсії в розмірі 59971,67 грн., та здійснити повний розрахунок, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2018 року.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст.263 КАС України

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому з червня 2016 року йому призначено пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.27 Закону № 1058. Також позивач вказує на те, що відповідно до розпорядження №11847 від 19.10.2016 відповідач незаконно зменшив коефіцієнт стажу з 0,63225 дор 0,46833, що призвело до незаконного зменшення розміру раніше призначеної пенсії з 11925,97грн. до 9509,81грн. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інші доплати до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавки окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Сума недоплати пенсії за весь період, на думку позивача, складає 59971,67грн. З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначив у відзиві на позовну заяву, що загальний розмір пенсії позивача на дату призначення пенсії, розрахований відповідно до ч.1 ст.27 Закону № 1058 та склав 11247,97грн. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності становить - 1,35. Розмір песії позивача до виплати відповідно до ч.3 ст.27 Закону № 1058 склав 10740,00грн., що підтверджується рішенням про прихначення пенсії. відповідно до пунктів 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 позивачу з 01.10.2017 року проведено осучаснення заробітної плати та зменшено величину оцінки страхового стажу з 1,35 до 1%, з якого обчислена пенсія. Розмір пенсії до виплати складав 10740,00грн, з урахуванням доплати до старого основного розміру пнсії - 200,85. Тобто, відповідачем дотримано вимог пунктів 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058, оскільки пнсія виплачується позивачу в раіше встановлеому розмірі 10740,00грн.. Починаючи з 01.01.2018 року пенсія позивачу виплачується з розмірі розрахованому відповідно до норм Закону України № 1058 та не досягає максимального розміру, у звязку з чим вимоаи позивача є необгрунтованими. Крім того, визначена позивачем сума 59971,67грн., що на його думку підлягає виплаті як недоплачена сума пенсії, є безпідставною, оскільки позивач (а також суд) не може брати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсійних виплат. Таке обчислення пенсії позивач зробив самостійно без оцінки діючого законодавства. Також відповідач посилається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з відповідним позовом, оскільки пенсія є щомісячною виплатою, звідси виходить, що позивач після проведення перерахунку пенсії про порушення його прав, як він вважає, дізнався ще в 2017 році, отримавши пенсію в перерахованому розмірі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що доводи відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими. Вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки саме в такий спосіб порушені відповідачем права позивача будуть відновлені. Позивач вважає, що раніше призначена пенсія не може бути зменшена, так як пунктом 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.

Позивачу з червня 2016 року Южноукраїнським об`єднаним управлінням ПФУ Миколаївської області призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, розмір якої становив 4921,58грн., що підтверджується розпорядженям № 1111 від 16.06.2016р. (а.с 17).

Відповідно до розпорядження Управління ПФУ в м. Южноукраїнську Миколаївської області №118471 від 19.10.2016 розмір пенсії позивача становив 11247,97 грн. при застосуванні коефіцієнту стажу 0,63225 (1,35), (а.с. 20).

Рішенням Управління ПФУ в м. Южноукраїнську за № 71 від 06.12.2017р. позивачу проведено перерахунок раніше призначеної пенсії, після чого фактичний її розмір склав 9509,81 грн.(а.с.22).

Не погоджуючись з визначеним розміром пенсії, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.3 ст.27 Закону №1058, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148), яким розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 доповнено п.4-3 наступного змісту: "Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Водночас, згідно із п. 4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Тому суд вважає, що розпорядження №118970 від 27.07.2017, яким внаслідок перерахунку визначено розмір пенсії позивача у сумі 12541,05 грн. слід скасувати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Оскільки виплата позивачу пенсії у спірному періоді 9059,81грн. не відповідає правилам ч. 3 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV, суд вбачає підстави для скасування рішення відповідача, за яким проведено перерахунок пенсії, та зобов`язання суб`єкта владних повноважень виплачувати пенсію позивачу у розмірі її призначення відповідно до розпорядження №11847 від 19.10.2016р. з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч. 3 ст. 27 Закону України №1058-ІV з 01.01.2018.

Проте, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що він не може брати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсійних виплат.

Отже, вимога позивача про зобов`язання відповідача виплатити суму недоплаченої пенсії в розмірі 59971,67 грн., підлягає частковому задоволенню.

В той же час, частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 та 19 травня 2015 року (справи №№ 21-180а15, 21-168а15 відповідно), а також від 8 червня 2016 року (справи № 21-174а16).

Суд вважає за необхідне скористатися правом, наданим положеннями ч. 2 ст. 9 та ч. 2 ст. 5 КАС України, та вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту порушеного права позивача та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити суму недоплаченої пенсії позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що твердження відповідача викладене у відзиві на позовну заяву щодо пропущеного позивачем строку звернення до суду, судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Право на отримання песії є беззперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе зобов`язань державою. Ніхто не може бути позбавлений свого майна. Заробітна плата і пенсія мають однакову правову природу, тобто є джеролом існування, доходом та власністю особи.

Відповідно до ст.1 Закону України № 2235-ІІІ "Про громадянство України" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування. Також, відповідно до Конвенції з прав людини та практики Європейського Суду з прав людини випливає, що заробітна плата і пенсія відносяться до власності.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, в разі порушення законодаства про оплату праці працівник має право звенутися до судду з позовом про стягнення належної йому заробітнї плати без обмеження будь-яким строком. Верховний Суд в своєму рішенні від 24.04.2018р. по справі № 646/6250/17 зазначив, що в разі порушення ПФУ законодавства про пенсійне забезпечення, адміністративний позов з вимогами, повязаними з виплатами пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бут подано без обмеження будь-якого строку , в тому числі й шестимісячного строку звернення до суду, встановленого КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, що полягають у здійсненні незаконного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та скасувати рішення Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області № 71, яким з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () виплачувати пенсію ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у розмірі її призначення відповідно до Розпорядження № 11847 від 19.10.2016 року з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму недоплаченої пенсії, здійснити повний розрахунок пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2018 року

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов