Справа № 240/12192/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення подання та не направлення його до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо надання їй статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;
- зобов`язати відповідача направити подання разом із необхідними документами до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо надання їй статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що мала статус дитини, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того, вона є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС. З огляду на зазначене позивач вважає, що має право на встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. З метою реалізації свого права на встановлення вищезазначеного статусу ОСОБА_2 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою про заміну посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 , на посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Однак відповідач листом від 14.11.2019 №3640/19.5 відмовив їй у прийнятті документів та направленні подання до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для встановлення статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. При цьому підставою для відмови стало те, що на день подання документів до медико-соціальної експертної комісії для встановлення групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2 не мала статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС, тому що дитяче посвідчення серії НОМЕР_1 , оформлене на її ім`я, втратило чинність після виповнення їй 18 років. Позивач вважає, що відмова Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області у прийнятті документів та направленні подання до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, є протиправною та не відповідає вимогам ст. 9, 11, 12-14, 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вона звернулась з даним позовом до суду.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами 16 грудня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, та отримано відповідачем 19 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду (а.с.16).
03 січня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області заперечувало проти заявлених позовних вимог. Така позиція відповідача аргументована тим, що відповідно до п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551, посвідчення видаються, зокрема, особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою. Однак, на день подання позивачем документів до медико-соціальної експертної комісії для встановлення групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, вона не мала статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, тому що її дитяче посвідчення серії Д втратило чинність після досягнення нею 8 років.
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що згідно з п. 4 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольської міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Натомість Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області є органом місцевого самоврядування, а тому воно не уповноважене звертатися з поданням до Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо надання позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Враховуючи вищезазначене, відповідач просив та просило відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с.18-19).
Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 мала статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 20.05.1997 Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.14).
26 вересня 2019 року Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні № 69 було розглянуто звернення ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороби з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та складено експертний висновок від 07.10.2019 №6100 про те, що захворювання ОСОБА_1 : пухлина правої лобної ділянки головного мозку (стан після хірургічного лікування) - пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.11).
В подальшому, Житомирською обласною МСЕК №1 був проведений огляд позивача за наслідками якого ОСОБА_3 з 28.10.2019 було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №546926 (а.с.4).
У зв`язку з тим, що захворювання, яке призвело до встановлення їй інвалідності ІІ групи, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, ОСОБА_2 вважає, що вона має право на встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
З цією метою ОСОБА_2 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою від 04.11.2019 вх.№ Б-693/19.5, в якій просила встановити їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та змінити наявне у неї посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 , на відповідне посвідчення особи, яка потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Розглянувши вказану заяву, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області надіслало ОСОБА_3 лист від 14.11.2019 №3640/19.5, яким повідомило позивача, що підстави для видачі їй посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії відсутні. В обґрунтування такої відмови відповідач, керуючись п.1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказав, що на день подання документів до медико-соціальної експертної комісії для встановлення групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2 не мала статусу потерпілої від аварії на ЧАЕС, тому що дитяче посвідчення серії НОМЕР_1 , оформлене на її ім`я, втратило чинність після виповнення їй 18 років (а.с.13).
Вищезазначена відмова Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, оформлена листом від 14.11.2019 №3640/19.5, стала підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії (бездіяльність) Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області на відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).
Згідно з ст. 1 Закону №796-XII цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 13 Закону №796-XII встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 9 Закону №796-XII передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Згідно із статтею 27 Закону №796-XII до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: 1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; 2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; 4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; 5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; 7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Категорії осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, визначений у статті 11 Закону №796-XII.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №796-XII встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:
1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;
2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;
4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;
5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;
6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.
В свою чергу, частиною 2 статі 11 Закону №796-XII закріплено, що неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Разом з тим, після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону (ч. 2 ст. 11 Закону №796-XII).
Наявними у справі матеріалами підтверджено, що ОСОБА_2 мала статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (а.с.14), а з 28.10.2019 їй було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №546926.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: категорія 1 - особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Частиною 4 статті 65 Закону №796-XII встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
На момент звернення позивача до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою про встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та зміну посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 , на відповідне посвідчення особи, яка потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, процедура видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була визначена Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 (далі Порядок №551).
Відповідно до п. 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
При цьому, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 було зобов`язано Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення.
З системного аналізу ч. 4 ст. 65 Закону №796-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 вбачається, що органами наділеними повноваженнями на встановлення особі статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та видачу їй відповідного посвідчення є комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворені, зокрема, обласними державними адміністраціями. При цьому, розгляд зазначеними комісіями питання про видачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи здійснюється на підставі подання районних державних адміністрацій.
Таким чином, для встановлення статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та отримання відповідного посвідчення, особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами до районної державної адміністрації за місцем свого проживання (реєстрації), яка у свою чергу готує подання та направляє його разом з документами на розгляд до комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідної обласної державної адміністрації.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що повноваження щодо встановлення особі статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та видача такій особі відповідного посвідчення, належить до дискреційних повноважень комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідної обласної державної адміністрації, і саме така комісія на підставі надісланих до неї подання та документів, вирішує питання щодо наявності або ж відсутності у особи права на встановлення їй відповідного статусу.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася із заявою про встановити їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії не до відповідної районної державної адміністрації, як це визначено у ст. 65 Закону №796-XII, а до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської, яке є органом місцевого самоврядування та не наділене повноваженнями на перевірку поданих позивачем документів та на підготовку й надання комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Житомирської обласної державної адміністрації подання для вирішення питання щодо встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи.
Не дивлячись на те, що в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської відсутні повноваження щодо підготовки подання на розгляд комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Житомирської обласної державної адміністрації, відповідач замість того, щоб роз`яснити позивачу, що вона звернулась не до уповноваженого органу, розглянуло подану ОСОБА_4 заяву про встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії по суті, та листом від 14.11.2019 №3640/19.5 відмовило їй у видачі відповідного посвідчення через відсутність у неї на це визначених законом підстав (а.с.13).
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, розглянувши заяву позивача про встановлення їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а також відмовивши їй встановлені вказаного статусу та у видачі відповідного посвідчення діяв не на підставі та не у межах повноважень, визначених законом, а тому відмова Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської у видачі ОСОБА_3 потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, оформлена листом від 14.11.2019 №3640/19.5, є протиправною та підлягає скасуванню.
Натомість, щодо позовних вимог про зобов`язати відповідача направити подання разом із необхідними документами до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо надання позивачу статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки як вже було встановлено судом, органом уповноваженим на підготовку та направлення такого подання є відповідна районна державна адміністрація.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність, оформленої листом від 14.11.2019 №3640/19.5, відмови у видачі ОСОБА_3 потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1.
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись статями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати оформлену листом від 14.11.2019 №3640/19.5 відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської у видачі ОСОБА_3 посвідчення громадянина потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович