Справа № 480/4221/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 р. Справа № 480/4221/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представника позивача адвоката Маківського О.В.,
представника відповідача Савченко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач вважає протиправним і просить скасувати податкове повідомлення-рішення, зазначаючи, що перевірка проведена в порушення п.75.1.1 ст.75 Податкового кодексу ( в редакції , яка діяла на момент проведення перевірки), зокрема, контролюючий орган фактично здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових ( грошових) зобов`язань, оформивши її результати як наслідки камеральної перевірки.
Крім того, позивач вказує на відсутність складу податкового правопорушення, що виключає застосування до нього штрафних санкцій за ст.126 Кодексу та зазначає, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк ( п.38.1 ст.38 Податкового кодексу). Відповідно до п.87.1 ст.87 Кодексу, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів ( робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема, корпоративних прав, отримані як позика ( кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.
Згідно п.200-1.5 ст.200-1 Податкового кодексу з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.
Відповідно до п.200-1.7 ст.200-1 Кодексу кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200 1.5 статті 200 1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 16 жовтня 2014 року №569 затверджений Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків. Відповідно до цього Порядку рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.
Відповідно до п.19. Порядку за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податкових деклараціях з податку результатів діяльності, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку, платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу.
Таким чином кошти, які зараховуються на електронний рахунок, призначені виключно для розрахунків з бюджетом за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість або для погашення податкового боргу із цього податку.
По деклараціях з ПДВ за травень, червень та липень 2017року податкові зобов`язання позивачем виконувалися своєчасно і повністю, проте, контролюючий орган з початку функціонування СЕА ПДВ здійснював зарахування коштів не тільки для сплати податкових зобов`язань, а і для погашення податкового боргу з штрафних санкцій, пені та уточнюючих розрахунків податкових зоов`язань, що є незаконним без відповідного рішення суду про підтвердження безспірності податкового боргу.
Тобто, контролюючий орган безпідставно здійснював розподіл коштів, направлених платником податків на виконання податкових зобов`язань перед бюджетом в порядку дії СЕА ПДВ.
Відтак, застосування до позивача штрафних санкцій є необґрунтованим через відсутність в його діях складу податкового правопорушення, оскільки заборгованість по сплаті ПДВ на рахунку платника була відсутня.
Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Суд не погоджується з рішенням податкового органу, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.
Відповідно до ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 54.1. ст.51 Податкового кодексу визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Строки сплати податкового зобов`язання встановлені ст.57 Кодексу, зокрема, п.57.1 зобов`язує платника податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Порядок обчислення, нарахування, сплати податку на додану вартість врегульовані розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до ст.203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до п.87.1 ст.87 Податкового кодексу Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету. Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.200-1.1. ст.201 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:
суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;
суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;
суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;
суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;
інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.
Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.200-1.5 ст.200-1 Податкового кодексу з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.
Відповідно до п.200-1.7 ст.200-1 Кодексу кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200 1.5 статті 200 1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 16 жовтня 2014 року №569 затверджений Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків. Відповідно до цього Порядку рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.
Відповідно до п.19. Порядку за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податкових деклараціях з податку результатів діяльності, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку, платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу, ат /або здійснюється перерахування сум податку на спеціальний рахунок.
Таким чином, кошти, які зараховуються на електронний рахунок призначені виключно для розрахунків з бюджетом за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість або для погашення податкового боргу із зазначеного податку.
Судом встановлено, що по деклараціях з ПДВ за травень, червень та липень 2017року податкові зобов`язання позивачем виконувалися своєчасно і повністю, що підтверджується інформацією про списання коштів з рахунку ( а.с.41,42-45)
Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Таким чином, дії контролюючого органу, що полягали у самовільному зарахуванні коштів з СЕА ПДВ для сплати податкового боргу є протиправними.
Крім того, дії податкового органу щодо зарахування впродовж 2015-2018 років коштів з рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним ( фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість визнані протиправними Касаційним адміністративним судом Верховного Суду у справі №1840/3549/18 за позовом Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Одночасно суд зобов`язав податковий орган відновити становище платника податку, яке існувало до вчинення зазначених дій.
Зазначені обставини вказують на відсутність у діях позивача складу податкового правопорушення, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ст.126 Податкового кодексу України.
На підставі викладеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним та підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 06 січня 2020 року.

Суддя Л.М. Опімах