Справа № 640/11294/19
Суддя: Бараненко Ігор Іванович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в складі: судді-доповідача Бараненка І.І., суддів: Бабенка К.А., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 08.05.2019 №003.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що планова перевірка проводилась відповідно до вимог чинного законодавства, частиною 4 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877) не передбачено обов`язку відповідача здійснювати планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови попереднього письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач звертає увагу на не, що позивач не був повідомлений про проведення перевірки за 10 днів до її проведення, як передбачено положеннями Закону № 877. Крім цього, позивач вважає, що посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» (надалі - Закон № 2042) є неправильним, оскільки цей Закон визначає засади державного контролю, а Закон № 877 визначає засади, принципи і порядок здійснення державного нагляду, повноваження органів державного контролю під час здійснення нагляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що перевірка, предметом якої було питання дотримання вимог законодавства у сфері безпечності та якості харчових продуктів, проводилась на підставі наказу № 841-п від 03.04.2019 «Про проведення планового інспектування» та направлення про проведення інспектування від 03.04.2019 № 841-п/839, яке видається у відповідності до положень Закону № 877, проте положення Закону № 2042 є нормою прямої дії щодо порядку проведення державного контролю операторів ринку у сфері безпечності та якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини.

Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 03.04.2019 № 841-п «Про проведення планового інспектування» та відповідно до направлення на проведення інспектування від 03.04.2019 № 841-п/839, посадові особи відповідача прибули 16 квітня 2019 року для проведення планової виїзної перевірки магазину "ЕКО-маркет" за адресою: м. Чернігів, вул. 1-го Травня, 163, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО» з питань дотримання вимог законодавства у сфері безпечності та якості харчових продуктів. Позивач, в ході ознайомлення із наданими представниками відповідача документами, наполягав на тому, що він не включений до щорічного плану державного контролю Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини) на 2019 рік та не отримував письмового повідомлення про проведення планового заходу. Саме ці обставини стали підставою для не допуску посадових осіб відповідача до здійснення планового заходу державного контролю.

В результаті не допуску до перевірки посадовими особами відповідача складено Акт про відмову в допуску посадової особи (посадових осіб) компетентного органу його територіального органу до здійснення планового (позапланового) державного контролю за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, законодавства про харчові продукти та корми з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її (їх) законній діяльності від 16.04.2019.

16.04.2019 стосовно позивача складено протокол про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми.

За результатами розгляду зазначених матеріалів, відповідачем винесено постанову від 08.05.2019 № 003 про накладення штрафу за порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми, згідно з якою на позивача накладено штраф у розмірі 41730,00 грн.

Отже, підставою для застосування до позивача штрафу стали обставини не допуску останнім посадових осіб відповідача до здійснення перевірки.

22.05.2019 позивачем подано скаргу в адміністративному (досудовому) порядку на постанову про накладення штрафу до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, за результатами якої Держпродспоживслужбою України прийнято рішення про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів» Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якого, зокрема, є реалізація державної політики у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, тощо.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон № 877).

Так, згідно зі статтею 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 5 Закону № 877 встановлено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Закон України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» (надалі - Закон № 2042) визначає правові та організаційні засади державного контролю, що здійснюється з метою перевірки дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавства про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких побічних продуктів на митну територію України.

Відповідно до статті 1 Закону № 2042 визначено, що державний контроль це діяльність компетентного органу, його територіальних органів, державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, помічників державного ветеринарного інспектора та уповноважених осіб, що здійснюється з метою перевірки відповідності діяльності операторів ринку вимогам законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також усунення наслідків невідповідності та притягнення до відповідальності за порушення відповідних вимог. Державний контроль включає також діяльність з перевірки відповідності законодавству про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких продуктів на митну територію України.

Відповідно до статті 2 Закону № 2042 законодавство про державний контроль складається з Конституції України, цього Закону, Митного кодексу України, законів України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", Про ветеринарну медицину", Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та інших виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 1 статті 3 Закону № 2042 визначено сферу дії цього Закону, зокрема дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють виробництво та/або обіг харчових продуктів, інших об`єктів санітарних заходів та/або кормів, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України харчових продуктів та/або кормів, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю побічних продуктів тваринного походження, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, з метою їх перевірки на відповідність законодавству про побічні продукти тваринного походження. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють органічне виробництво та/або обіг органічної продукції, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавству у сфері органічного виробництва, обігу та маркування органічної продукції.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2042 до органів виконавчої влади у сфері державного контролю належать: Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини та компетентний орган.

Згідно частиною другою та частиною третьою статті 7 Закону № 2042 систему компетентного органу складають компетентний орган, його територіальні органи, а також державні установи, підприємства та організації, підпорядковані компетентному органу. Територіальні органи виконують повноваження компетентного органу в межах відповідних адміністративно-територіальних одиниць. Керівник компетентного органу покладає виконання повноважень головного державного інспектора та головного державного ветеринарного інспектора на керівника територіального органу або його заступників, за умови їх відповідності вимогам, встановленим цим Законом відповідно до державного інспектора та державного ветеринарного інспектора.

Статтею 11 Закону № 2042 визначені права державних інспекторів та державних ветеринарних інспекторів під час здійснення заходів державного контролю, в тому числі безперешкодного доступу без попередження до потужностей під час їх роботи.

Пунктом 1 частини 1 статті 16 Закону № 2042 передбачено обов`язок оператора ринку допускати державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів та інших визначених цим Законом осіб до здійснення заходів державного контролю, за умови дотримання ними порядку здійснення державного контролю, передбаченого цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону № 2042 заходи державного контролю здійснюються без попередження (повідомлення) оператора ринку, крім аудиту та інших випадків, коли таке попередження є необхідною умовою забезпечення ефективності державного контролю.

Пунктом 17 частини 1 статті 65 Закону № 2042 визначена відповідальність за порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми, зокрема за відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі семи мінімальних заробітних плат.

Закон України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» (надалі - Закон № 771) регулює відносини між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї.

Частиною 1 статті 3 Закону № 771 передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на: санітарні заходи, об`єкти санітарних заходів; вимоги до окремих показників якості харчових продуктів, у тому числі вимоги щодо інформування споживачів про властивості харчових продуктів, включаючи рекламу харчових продуктів; операторів ринку та потужності.

Згідно з пунктом 1 та пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону № 771 оператори ринку мають право одержувати в установленому порядку від компетентного органу належним чином оформлені документи, що є результатом здійснення державного контролю потужностей та об`єктів санітарних заходів, які перебувають в управлінні оператора ринку, включаючи акти перевірок, приписи, розпорядження, протоколи, документи, на підставі яких оператор ринку або його посадові особи притягаються до відповідальності; іншу інформацію, пов`язану із здійсненням державного контролю потужностей та об`єктів санітарних заходів, що перебувають в управлінні оператора ринку та не допускати до здійснення державного контролю державного інспектора, який не пред`явив перед початком проведення цього контролю посвідчення (направлення) на проведення заходу контролю, оформленого згідно з вимогами закону, та документ, що засвідчує особу державного інспектора.

Стаття 20 Закону № 771 визначає обов`язки операторів ринку. Зокрема, п.8 ч.2 ст.20 Закону № 771 передбачено, що оператор ринку зобов`язаний забезпечувати безперешкодний доступ державних інспекторів, які здійснюють державний контроль, до потужностей під час роботи цих потужностей та дозволяти відбір зразків об`єктів санітарних заходів на зазначених потужностях, а також надавати на вимогу державного інспектора документи, необхідні для здійснення державного контролю.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм законодавства надає можливість зробити висновок про те, що положення Законів № 2042 та № 771 передбачають, що заходи державного контролю за дотриманням вимог законодавства щодо безпечності та якості харчової продуктів здійснюються без попередження оператора ринку з метою забезпечення ефективності державного контролю щодо дотримання оператором ринку законодавства про харчові продукти, оскільки державний контроль, відповідно до положень Закону № 2042 має бути ризик-орієнтованим та здійснюватися з періодичністю, що є достатньою для досягнення цілей цього Закону. Положення Закону № 877 розповсюджуються на вказані правовідносини як загальні правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, проте положення Законів № 771 та № 2042 чітко визначають порядок проведення планової перевірки позивача, як оператора ринку, з приводу дотримання ним законодавства про харчові продукти.

Суд звертає увагу, що предметом розгляду цієї справи є дії відповідача щодо проведення планової перевірки позивача та правомірність прийнятої відповідачем постанови про накладення на позивача штрафу.

Матеріалами справи підтверджено, що перевірка позивача проводилась у законний спосіб, на підставі належних документів для такої перевірки та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством. Посилання позивача, що відповідач зобов`язаний був повідомити позивача за десять днів про проведення перевірки є необґрунтованими, оскільки відповідач відповідно до положень Законів № 2042 та № 771 не повинен був повідомляти позивача про проведення планової перевірки дотримання законодавства про харчові продукти.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач, не допустивши відповідача до проведення планової перевірки, порушив п. 8 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», та пункт 1 ч. 1 ст. 16 і п. 17 ч.1 ст.65 «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин».

Таким чином, відповідач правомірно склав відповідний протокол про порушення позивачем положень Закону № 2942.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова № 003 від 08.05.2019 прийнята правомірно, з дотриманням порядку її прийняття та розгляду, за обставин порушення позивачем п. 8 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», та п.1 ч.1 ст.16 і п.17 ч.1 ст.65 «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин».

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що спірна постанова прийнята відповідачем з урахуванням всіх обставин, з дотриманням норм чинного законодавства.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року - залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки, визначені статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.І. Бараненко

Судді: К.А. Бабенко

Є.В. Чаку