Справа № 520/14121/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р. № 520/14121/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - Романченка О.М.,

представника відповідача - Косової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначив про незаконність податкового повідомлення- рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.03.2019 року № 28994-5806-2038 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 7251,87 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити, з огляду на доводи наданого суду відзиву на позов в тому контексті, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, контролюючий орган, розраховуючи суму податку, діяв правомірно.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач, визначаючи позивачу суму зобов`язань з земельного податку у розмірі 7251,87 грн. залишив поза увагою, що при розрахунку податкового зобов`язання по сплаті земельного податку за земельну ділянку слід враховувати не тільки дані державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні власників нежитлових приміщень у будівлі, а й той факт, що нежитлові приміщення, які знаходяться у багатоповерховій будівлі, знаходяться на одній тій самій земельній ділянці, площа якої залишається незмінною для обрахунку податкового зобов`язання, а тому, необхідно враховувати частку кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

ОСОБА_1 належать на праві власності нежитлові приміщення 1 - го поверху № 111,112 в літ. "А-9" загальною площею 347,5 кв.м. на підставі договору дарування від 25.02.2011 р. та нежитлові приміщення 1 - го поверху № 101-:-110 в літ. "А-9" загальною площею 195,0 кв.м. на підставі договору дарування від 25.02.2011 р.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.03.2019 року № 28994-5806-2038 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 7251,87 грн.

Представником позивача до ГУ ДФС у Харківській області подано заяву про скасування вказаного податкового повідомлення - рішення, у відповідь на яку ГУ ДПС у Харківській області листом від 16.12.2019 року повідомило про законність вказаного податкового повідомлення - рішення та надало відповідний розрахунок сум зобов`язань.

Перевіряючи правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 13.03.2019 року № 28994-5806-2038, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення - рішення було прийнято за користування позивачем земельною ділянкою, яка знаходиться з адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України, У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

При цьому, положеннями п.269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Положеннями п.п.14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Як передбачено п. 270.1 ст.270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 489 від 25.11.2016 р. ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 р. за № 1647/29777) визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Відповідно до п.4 вказаного Порядку, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Статтею 26 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, податковим органом здійснено розрахунок земельного податку на підставі площі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача та нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Нарахування земельного податку з фізичних осіб позивачу, проведено з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014-2019 роки.

Суд зазначає, що відповідачем всупереч п. 286.6 cт. 286 ПК України, при розрахунку земельного податку позивачу не було встановлено кількість користувачів земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та при визначенні позивачу земельного податку не враховано площу частки земельної ділянки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

Так, відповідно до п.286.6 ст. 286 ПК України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Положеннями п. 287.8 ст.287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, при розрахунку земельного податку податковим органом має враховуватись площа земельної ділянки пропорційно площі приміщень, які належать особі.

Проте, як вбачається з відзиву на позовну заяву Головним управлінням ДФС у Харківській області в порушення ст. 286, 287 Податкового кодексу України розрахунок земельного податку зроблений із застосуванням нормативно - грошової оцінки земельної ділянки.

При вирішенні вказаної справи судом було враховано правові висновки, які викладені Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 року ( справа № 820/7225/16), від 27.02.2018 року ( справа № 826/14191/16), від 24.04.2018 року ( справа № 818/1027/17).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного у справі податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13.03.2019 року № 28994-5806-2038 повністю на суму 7251,87 грн. (сім тисяч двісті п`ятдесят одна гривня 87 копійок), яке складено відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2020 року.

Суддя Заічко О.В.