Справа № 580/3129/19
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3129/19 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бараненка І.І., Єгорової Н.М., в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом спору у даній справі є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо: незарахування при визначенні пенсії за віком до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1976 по 27.06.1978 роки у Корсунь-Шевченківському педагогічному училищі ім. Т.Г. Шевченка, здійснення підприємницької діяльності за грудень 2004 року, січень - грудень 2005 року, квітень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, квітень - грудень 2008 року, квітень - грудень 2009 року, січень - лютий 2010 року, жовтень - листопад 2010 року, здійснення підприємницької діяльності з 01.03.2011 по 30.07.2019; незарахування доплати за понаднормовий стаж в розмірі 4% виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.07.2019; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо: застосування коефіцієнту страхового стажу в розмірі 0,25917, зменшення оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1%; визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №22 від 30.07.2019 щодо визначення розміру пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 12.07.2019 ОСОБА_1 із застосуванням: середнього показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якого сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки в сумі 6188,89 грн., страхового стажу - 39 років 3 місяці 6 днів (471 місяць), коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,52988, величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, доплати за понаднормовий стаж в розмірі 4% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Позивач з 01.03.2011 року перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.06.2019 Позивачем засобами поштового зв`язку направлено до Відповідача Заяву про переведення з пенсії по інвалідності не пенсію за віком.

Листом Відповідача від 26.06.2019 №824/Х-10 повідомлено Позивача про необхідність особистого звернення із Заявою встановленої форми.

12.07.2019 Позивач особисто звернувся до Відповідача із Заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Рішенням Відповідача від 30.07.2019 №22 Позивача з 12.07.2019 переведено на пенсію за віком.

Як вбачається із зазначеного Рішення, повний страховий стаж Позивача складає 25 років 11 місяців 17 днів, з них страховий стаж до 01.01.2004 - 24 роки 4 місяці 9 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 1 рік 7 місяців 8 днів. Коефіцієнт стажу становить 0,25917, розмір пенсії - 1014,01 грн., з надбавками - 1564,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (надалі - Закон №1788-ХІІ), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною четвертою ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон 1058-IV), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту «д» частини третьої ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Позивач навчався у Корсунь-Шевченківському педагогічному училищі ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1976 по 27.06.1978, що підтверджується Дипломом серії НОМЕР_1 від 27.06.1978.

Проте, як вбачається з оскарженого Позивачем Рішення Відповідача, відомості про зарахування зазначеного періоду навчання, що становить 1 рік 9 місяців 27 днів, відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду здійснення Позивачем підприємницької діяльності під час перебування на спрощеній системі оподаткування, колегією суддів встановлено наступне.

Позивача 09.11.2004 зареєстровано як фізичну особу-підприємця, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3.

Відповідно до пункту 2 Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» від 03.07.1998 №727/98 в чинній на час сплати Позивачем єдиного податку редакції (надалі - Указ №727/98), суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України; відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно з пунктом 6 Указу №727/98, суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, зокрема збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 року №4014-VІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності», який набрав чинності з 01.01.2012 року.

Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Позивач у період здійснення підприємницької діяльності за 2004 - 2011 роки, а саме: у грудні 2004 року, січні - грудні 2005 року, квітні - грудні 2006 року, січні - грудні 2007 року, квітні - грудні 2008 року, квітні - грудні 2009 року, січні - лютому 2010 року, жовтні - листопаді 2010 року, як фізична особа-підприємець сплачував у Пенсійний фонд страхові внески, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 28.02.2019, у зв`язку з чим він набув право на зарахування 4-х років 8 місяців до страхового стажу.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування на інвалідності при обчисленні розміру пенсії за віком, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацем 2 частини першої ст. 24 Закону №1058, до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Як зазначено позивачем в адміністративному позові, він з 01.01.2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування, в тому числі як платник єдиного податку, що не заперечується Відповідачем у відзиві на позовну заяву.

З 01.03.2011 Позивач перебував на обліку у Відповідача, як пенсіонер та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.

Позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 60 років, що підтверджується Паспортом громадянина України НС НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.12-14).

Отже до страхового стажу Позивача слід врахувати період з дня встановлення інвалідності - 01.03.2011 по дату досягнення ним пенсійного віку - 30.04.2019, що складає 8 років 2 місяці 0 днів.

Позивач в адміністративному позові просив зарахувати страховий стаж 01.03.2011 по 30.07.2019 року, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у зарахуванні йому до страхового стажу періоду з 01.05.2019 по 30.07.2019.

Отже, загальний страховий стаж Позивача складає 39 років 0 місяців 6 днів (468 місяців), а саме: період навчання з 01.09.1976 по 27.06.1978р. (1 рік 9 місяців 27 днів); страховий стаж до 01.01.2004 який не є спірним (24 роки 4 місяці 9 днів); страховий стаж з 01.04.2004 по 28.02.2011 (4 роки 8 місяців 0 днів); з 01.03.2011 по 30.04.2019 (8 років 2 місяці 0 днів).

Відповідно до частини першої ст. 28 Закону №1058, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум; за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Оскільки, як встановлено судом, понаднормовий страховий стаж Позивача складає 4 повних роки, він має право на збільшення розміру його пенсії на 4% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону №1058-IV, в чинній на час призначення Позивачу пенсії редакції, зокрема за період участі в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону №1058-IV, в чинній на час перерахунку Позивачу пенсії редакції, за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.

Згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А як вбачається з Постанови Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №232/1608/12 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про перерахунок пенсії, у Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Таким чином, нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування з 01 жовтня 2017 року пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, не визначено його зворотну дію в часі, у зв`язку з чим, суд вважає, що Відповідачем протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%.

Відповідно до частини першої ст. 25 Закону №1058, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс)/100%/12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Отже, коефіцієнт страхового стажу позивача становить (468/100/12) х 1,35%=0,5265.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене Позивачем Рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо адміністративного позову в частині зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком Позивачу із застосуванням показників, встановлених під час розгляду даної справи, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Відповідача здійснити Позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком за наявним страховим стажем, що складає 39 років 0 місяців 6 днів (468 місяців) із застосуванням: середнього показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якого сплачено страхові внески; коефіцієнта страхового стажу 0,5265; величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%; доплати за понаднормовий стаж в розмірі 4% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову в частині.

Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини першої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

А відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 03.02.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бараненко І.І.

Єгорова Н.М.