Справа № 1.380.2019.004308
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004308 пров. № 857/14045/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Пильо І. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кухти В. З.,

представника відповідача Сільвестрової І. С.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Брильовського Р. М., повний текст рішення виготовлений 15 листопада 2019 року) у справі № 1.380.2019.004308 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив визнати протиправною відмову Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, внаслідок встановлення інвалідності II групи, пов`язаної із захистом Батьківщини;

зобов`язати відповідача згідно з вимогами підпункту «б» частини першої статті 16-2 Закону України № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» провести доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги як інваліду війни та виплатити йому одноразову грошову допомогу як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини із розрахунку 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи станом на день виплати.

Позивач посилався на те, що у 2015 році йому було встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та виплачено одноразову грошову допомогу. 12.07.2018 на підставі Витягу з протоколу ЦВЛК ДПСУ 3 обласною МСЕК Львівського центру медико-соціальних експертиз йому було встановлено II групу інвалідності, пов`язану із захистом Батьківщини. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 вважає, що має право на перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, внаслідок встановлення інвалідності II групи пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України відповідно до вимог підпункту «б» частини першої статті 16-2 Закону України № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» провести доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги, як інваліду війни та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, із розрахунку 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, станом на день виплати.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Адміністрація Державної прикордонної служби України, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Оскільки відповідно до довідок МСЕК від 10.12.2015 серії ААВ № 898433 та від 22.07.2018 серії ААА № 816582 термін між первинним встановленням позивачу інвалідності та повторним оглядом, за результатами якого змінено причину інвалідності, становить більше двох років, тому відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною причини інвалідності.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, позивача та його представника, які просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача здійснити позивачу доплату одноразової грошової допомоги є протиправною, оскільки право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду, оскільки першочерговим є встановлення факту отримання особою незворотних негативних змін стану здоров`я внаслідок перебування саме на військовій службі. Крім того, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, внаслідок встановлення інвалідності II групи, пов`язаної із захистом Батьківщини, вже встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.2014 по 22.11.2015 проходив службу у Державній прикордонній службі України за призовом по мобілізації.

09.11.2015 наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 480-ос підполковника Мартиненка ОСОБА_2 . М., офіцера відділу організації інформаційно-аналітичного забезпечення оперативно-розшукової діяльності та кримінального аналізу Західного регіонального управління (І категорії) звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 22.11.2015.

У періоди з 20.09.2014 по 21.02.2015, з 06.03.2014 по 21.03.2015, з 28.04.2015 по 15.05.2015 ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у проведенні антитерористичної операції у районі сектору «С».

10.12.2015 3 (третьою) обласною МСЕК Мартиненку ОСОБА_3 М. встановлено II групу інвалідності, пов`язану з проходженням військової служби.

21.01.2016 Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято рішення № 420 про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 124 020 грн, яка перерахована 12.02.2016 згідно з платіжним дорученням № 40.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військової лікарської-комісії від 24.10.2017 № 45 встановлено причинний зв`язок захворювання ОСОБА_1 , яке пов`язане з захистом Батьківщини; відмінено постанову ВЛК КГ м. Львова ДПС України від 17.03.2015 № 237/880 у частині причинного зв`язку захворювання.

22.07.2018 3 (третьою) обласною МСЕК ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності, пов`язану з захистом Батьківщини.

08.08.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про перерахунок та доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги, як інваліду війни.

28.08.2018 Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом № 11-М-127 відмовило ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, у тому числі зміни причинного зв`язку захворювання, пройшло понад два роки.

05.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 у справі № 1340/5869/18, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, викладену у листі від 28.08.2018 № 11-М-127 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, встановлення інвалідності II групи пов`язану із захистом Батьківщини;

визнано протиправним дії начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неприйняття висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з захистом Батьківщини, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та направити його на розгляд розпорядникові бюджетних коштів.

09.07.2019 Державна прикордонна служба України прийняла рішення № 113 «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», підполковнику запасу ОСОБА_1 .» з тих підстав, що ОСОБА_1 звернувся до МСЕК уперше у 2015 році, а вдруге (повторно) у 2018 році, отже між даними зверненнями пройшов дворічний термін, тому правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Враховуючи вимоги частини другою статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 2011-XII) відповідно до положень статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців це, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з статтею 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пункт 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII).

Аналіз наведених норм права дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги мають військовослужбовці, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу настання інвалідності.

Відповідно до частини другої статті 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється (частина четверта статті 16-3 Закону № 2011-XII).

Отже, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року справа № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року справа № 21-135а15, від 10 березня 2015 року справа № 21-563а14.

Як видно з матеріалів справи, 10.12.2015 3 (третьою) обласною МСЕК ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності, пов`язану з проходженням військової служби.

21.01.2016 відповідачем прийнято рішення № 420 про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 124 020 грн, яка перерахована 12.02.2016 згідно з платіжним дорученням № 40.

Разом з тим, відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військової лікарської-комісії від 24.10.2017 № 45 встановлено причинний зв`язок захворювання ОСОБА_1 , яке пов`язане з захистом Батьківщини; відмінено постанову ВЛК КГ м. Львова ДПС України від 17.03.2015 № 237/880 у частині причинного зв`язку захворювання.

22.07.2018 3 (третьою) обласною МСЕК позивачу встановлено II групу інвалідності, та змінено причину інвалідності з пов`язаної із проходженням військової служби на пов`язану із захистом Батьківщини.

Крім того, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку з встановленням інвалідності II групи, пов`язаної із захистом Батьківщини, визначено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 у справі № 1340/5869/18, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги щодо відсутності законних підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку з встановленням інвалідності II групи, пов`язаної із захистом Батьківщини є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стаття 16-3 Закону № 2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, з метою збалансування Державного бюджету України та ефективного і раціонального використання бюджетних коштів частину 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом 2 наступного змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.»

У постанові від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17 (№К/9901/5281/17) Верховний Суд на підставі аналізу статті 58 Конституції України, норм Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 дійшов висновку, що застосування абзацу 2 частини 4 статті 16-3 Закону №2011-XII можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності (відсотка втрати працездатності) з 01 січня 2017 року.

Таким чином, норма Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 1 січня 2017 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно з частиною 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами

Відповідно до пункту 17 Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що відмова Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку з встановленням інвалідності II групи, пов`язаної із захистом Батьківщини, є протиправною.

При цьому, згідно з положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин здійснюється з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Отже, оскільки процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, враховуючи, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у визначеному законом розмірі, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача провести позивачу доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги, як інваліду війни та виплатити йому одноразову грошову допомогу як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, із розрахунку 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апелянта, в силу наведеного, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004308 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 07.02.2020.