Справа № 640/22383/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Київ № 640/22383/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Яна Анатолійовича
про визнання протиправними та скасування постанов,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Яна Анатолійовича (далі - відповідач) про:

визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича від 30.10.2019 у виконавчому провадженні №60452124 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 167 036, 97 грн.;

визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича від 30.10.2019 у виконавчому провадженні №60452244 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 167 036, 97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті старшим приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маляр Яном Анатолійовичем за відсутні на це правових підстав.

Зокрема, позивач звертає увагу, що в силу норм Закону України «Про виконавче провадження» обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним/приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Тобто, на думку позивача, законодавцем встановлено, що сума виконавчого збору у розмірі 10% може обраховуватися, як з фактично стягнутої, повернутої суми коштів стягувачу так і з вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Втім, приватним виконавцем Маляром Яном Анатолійовичем, винесено, в порушенні вищезазначених норм чинного законодавства постанови у виконавчих провадженнях №№60452244 ,60452124 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 167 036, 97 грн. по кожному виконавчому провадженню, де за суму розрахунку було взято загальну заборгованість по кредитним договорам, а не суму реально повернутих коштів чи вартості майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

У поданому до суду 20.01.2020 року відзиві на позовну заяву, відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що оскаржувані постанови ним було прийнято у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідач звертав увагу, що ч. 7 ст. ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», який визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, відповідач зазначає, що визначена сума у постанові про стягнення основної винагороди та фактично стягнена сума городи є різними поняттями, оскільки на думку відповідача, Закон дозволяє фактично стягувати 10% основної винагороди від фактично стягнутої суми. Тобто, в даному випадку, як зазначає відповідач, основна винагорода буде стягнута у розмірі 10% від суми реалізації майна після проведення прилюдних торгів з продажу земельних ділянок, та не більше.

Окрім цього, відповідач звертав увагу, що звернення стягнення на предмет іпотеки після передачі його у власність стягувачу, позбавляє його можливості виділити в окреме виконавче провадження стягнення з боржника основної суми винагороди, що унеможливлює реалізацію законодавчо визначеного механізму отримання приватним виконавцем основної винагороди.

У зв`язку з поданням представником позивача та відповідачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30.12.2010 (справа №2-2352/2010) частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» та вирішено звернути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №501592, виданого 02.02.2006 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2005 року за №15105, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05, кадастровий номер 082220002, звернути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЖТ №124206, виданого 27.10.2005 на підставі рішення 16 сесії IV скликання Литвинівської сільської ради від 12.08.2005 року №129, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №44, кадастровий номер 082220001, звернути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №231360, виданого 27.10.2005 на підставі рішення 16 сесії IV скликання Литвинівської сільської ради від 12.08.2005 року №129, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №46, кадастровий номер 082220004.

На підставі вказаного рішення Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчі листи від 15.06.2011 року № 2-3005/2010.

30.10.2019 року приватним виконавцем Маляр Яном Анатолійовичем відкрито виконавче провадження №60452244 щодо виконання виконавчого листа №2-3005/2010 від 15.06.2011 виданого Вишгородським районним судом Київської області щодо звернення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №501592, виданого 02.02.2006 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2005 року за №15105, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05, кадастровий номер 082220002.

Одночасно у вказаному виконавчому провадженні, приватним виконавцем Маляр Яном Анатолійовичем прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 167 036, 97 грн.

Також, 30.10.2019 року приватним виконавцем Маляр Яном Анатолійовичем відкрито виконавче провадження №60452124 щодо виконання виконавчого листа №2-3005/2010 від 15.06.2011 виданого Вишгородським районним судом Київської області щодо звернення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЖТ №124206, виданого 27.10.2005 на підставі рішення 16 сесії IV скликання Литвинівської сільської ради від 12.08.2005 року №129, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №44, кадастровий номер 082220001.

Одночасно у вказаному виконавчому провадженні, приватним виконавцем Маляр Яном Анатолійовичем прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 167 036, 97 грн.

Позивач вважаючи постанови відповідача про стягнення з його, як боржника основної винагороди в сумі по 167 036, 97 грн., такими, що прийнятті без належних на це правових підстав, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404, у редакції на момент винесення оспорюваних постанов).

Згідно із ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Частиною 1 статті 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктами 9, 10 частини 1 статті 39 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно зі статтею 42 Закону №1404, кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, мета виконавчого провадження полягає в примусовому виконанні рішень.

Частиною 3 статті 45 Закону №1404 передбачено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначено Законом України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1403).

Згідно з частинами 1-3 статті 31 Закону №1403 за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень частин 4, 5 статті 31 Закону №1403 основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Частинами 6-7 статті 31 Закону №1403 встановлено, що основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини 7 статті 37 Закону №1403 приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця" (далі - Постанова №643, дата набрання чинності - 05.10.2016).

Так, за приписами пункту 19 Постанови №643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди повинна містити розрахунок та порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, у пункті 2 постанов про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2019 року у виконавчих провадженнях №60452124 та №60452244 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маляр Яном Анатолійовичем зазначено про стягнення з ОСОБА_1 основну винагороду у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню (1 670 369, 77 грн.), а саме в сумі 167 036, 97 грн. та в сумі 167 036, 97 грн.

30.10.2019 року відповідачем прийнято постанови у вказаних виконавчих провадженнях про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, а саме в сумі 167 036, 97 грн. та в сумі 167 036, 97 грн.

Суд звертає увагу, що вказані постанови відповідачем було прийнято одночасно з постановами про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про те, що жодних виконавчих дій з примусового виконання виконавчих документів від 15.06.2011 року № 2-3005/2010, виданих Вишгородським районним судом Київської області на виконання заочного рішення суду від 30.12.2010 року, в яких позивач є боржником, відповідачем не вчинялося.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що відповідно до пункту 19 Постанови №643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10% стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Виходячи з вищевикладеного, обов`язковими умовами стягнення винагороди приватного виконавця є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім того, законодавець чітко визначив, що основна винагорода приватного виконавця стягується з фактично стягнутої суми; розмір винагороди вираховується також з фактично стягнутої суми.

Вищезазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13, від 19.09.2018 у справі №804/8289/16.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить висновку, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення приватним виконавцем не будь-яких дій, пов`язаних з організацією виконавчого провадження, а виключно дій по фактичному стягненню з боржника присуджених за виконавчим документом сум, тобто дії, за наслідками яких було стягнуто, повернуто у примусовому порядку відповідну суму або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто за своїм призначенням винагорода стягується саме за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5, в редакції - чинній на час винесення спірної постанови), у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає в матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Тобто, відповідно до вказаного пункту, у постановах про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутої основної винагороди приватного виконавця, тим самим законодавець підтверджує, що основна винагорода стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні основної винагороди без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми основної винагороди або ж стягнення його без реального виконання.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що звертає увагу, що у разі стягнення суми основної винагороди відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404 без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду, що свідчить про протиправність спірної постанови.

Вищезазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яку викладено у постанові від 19.06.2019 у справі № 824/172/18-а.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки, станом на час прийняття оскаржуваних постанов, відповідачем не було вчинено жодних дій спрямованих на виконання виконавчих документів від 15.06.2011 року № 2-3005/2010, виданих Вишгородським районним судом Київської області на виконання заочного рішення суду від 30.12.2010 року, приватний виконавець не мав правових підстав для стягнення з боржника (позивача) суми основної винагороди.

Отже, вказане вище свідчить, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Ян Анатолійович 30.10.2019 року приймаючи постанову про стягнення з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 167 036, 97 грн. у виконавчому провадженні №60452124 та постанову про стягнення з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 167 036, 97 грн. у виконавчому провадженні №60452244 діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, у зв`язку із чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича від 30.10.2019 у виконавчому провадженні №60452124 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 167 036, 97 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича від 30.10.2019 у виконавчому провадженні №60452244 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 167 036, 97 грн.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича (01001, м. Київ, вул. мала Житомирська, 6) у розмірі 3 340, 74 грн. (три тисячі триста сорок гривень 74 копійки).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко