Справа № 200/14508/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. Справа№200/14508/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілкіського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № 482 від 02 жовтня 2019 року, зобов`язання повторно розглянути заяву №19854 від 23 вересня 2019 року, при призначенні пенсії врахувати довідки №05/733 від 10 вересня 2019 року та №05/732 від 10 вересня 2019 року, а також всі данні зазначені в трудовій книжці серія НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 23 вересня 2019 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії. Рішенням № 482 від 02 жовтня 2019 року позивачу відмовлено у врахуванні довідок від 10 вересня 2019 року № 05/733 та № 05/732, що підтверджують роботу у період з 02 вересня 1981 року по 22 жовтня 1981 року, з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

14 січня 2020 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, по-перше, що оскаржувальним рішенням позивачу було відмолено у зарахуванні довідок, а не в призначенні пенсії як зазначив позивач у прохальній частині позову. По-друге, управлінням було прийнято рішення № 482 яким відмолено у зарахуванні періодів роботи позивача з 02 вересня 1981 року по 22 жовтня 1981 року та з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року в якості майстра, прораба у ШБУ №15 Тресту «Донецькшахтобуд» до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, оскільки довідки № 05/733 та №05/732 від 10 вересня 2019 року, що підтверджують ці періоди, видані підприємством, яке розташоване на непідконтрольній українській владі території.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 ), РНОКПП: НОМЕР_3 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 16 серпня 2019 року № 1443-.

Судом встановлено, що позивач звернувся до управління із заявою від 03 вересня 2019 року про призначення пенсії.

Рішенням управління № 34 від 10 вересня 2019 року позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до наданого розрахунку стажу, до страхового стажу позивача враховані періоди з 01 вересня 1976 року по 30 червня 1981 (навчання), з 02 вересня 1981 року по 22 жовтня 1981 року, з 29 жовтня 1981 року по 19 травня 1983 року (військова служба), з 21 квітня 1988 року по 12 лютого 1991 року, з 03 травня 1993 року по 01 серпня 2001 року, з 13 серпня 2001 року по 31 грудня 2003 року, з 01 квітня 2004 року по 31 травня 2012 року.

Крім того, рішенням управління від 10 вересня 2019 року №452 до стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року у ШБУ № 15 тресту Донецькшахтобуд, оскільки запис не завірений печаткою та період з 18 лютого 1991 року по 30 квітня 1993 року у РСК «Вітязь», оскільки запис містить виправлення у даті прийняття на роботу. Зазначені періоди не зараховані при призначені пенсії до надання уточнюючих довідок.

23 вересня 2019 року позивач звернувся до управління із заявою № 19854 про долучення до його пенсійної справи довідок, в тому числі №05/733 та №05/732 від 10 вересня 2019 року.

Рішенням Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 жовтня 2019 року №482 вирішено при призначенні пенсії не враховувати довідки про стаж роботи №05/733 та №05/732 від 10 вересня 2019 року, оскільки архіви підприємства знаходяться на території, непідконтрольній українській владі.

Позивач вважає рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 жовтня 2019 року №482 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить наступні записи:

- з 01.09.1976 р. по 30.06.1981 р. студент Макіївського інженерно-будівельного інституту;

- 02.09.1981 р. прийнятий майстром будівельного участку ШБУ «Донецькшахтострой»;

- 22.10.1981 р. звільнений за ст. 36 КЗпП УРСР (прийнятий на військову службу)

- 29.10.1981 р. 19.05.1983 р. служба в Радянській Армії;

- 18.08.1983 р. прийнятий майстром ШБУ №15 Треста «Донецькхаштострой»;

- 23.07.1986 р. переведений прорабом будівельного участку №2;

- 18.04.1988 р. звільнений за ст. 36 КЗпП УРСР, переведений в Донецьке виробниче управління з видобутку вугілля;

- 21.04.1988 р. прийнятий прорабом до Куйбишевського РСУ п/о «Донецьквугілля» за переводом;

- 12.02.1991 р. звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР, за власним бажанням;

- 18.02.1991 р. прийнятий в РСК «Витязь», заступником голови кооперативу;

- 30.04.1993 р. звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР, за власним бажанням;

- 03.05.1993 р. прийнятий директором в приватну фірму «ОМАР»;

- 01.08.2001 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 13.08.2001 р. прийнятий на посаду начальника будівельного участку акціонерного товариства закритого типу «Втормет»;

- 31.12.2003 р. звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України;

- 14.04.2004 р. прийнятий на посаду директора по будівництву в товаристві з обмеженою відповідальністю науково-промислова фірма «Спецбуд»;

- 24.06.2005 р. прийнятий на посаду директора;

- 06.12.2013 р. звільнений за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1)

Відповідно до пунктів 1.1, 1.6, 1.7 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. (п. 1.6)

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону. (п. 1.7)

Суд зазначає, що указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII статтею 1 Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На виконання вимог Закону № 1669 Кабінетом Міністрів України 07 листопада 2014 року прийнято Розпорядження № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Разом з цим, приписами частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Суд звертає увагу, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеженняправ громадян.

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Однак, законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Фактично склалася ситуація, за якої позивач змушений нести відповідальність за бездіяльність органу законодавчої влади.

Дослідивши спірні довідки від 10 вересня 2019 року №05733 та №05/732, видані Державним відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтобуд», суд приходить до висновку, що вони містять в собі усі необхідні реквізити, для прийняття їх державним органом, а тому рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 482 від 02 жовтня 2019 року прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Суд також зауважує, що відповідно до довідки від 10 вересня 2019 року №05/733 позивач у період з 02 вересня 1981 року по 22 жовтня 1981 року працював в Шахтобудівельному управлінні №15 Держаного об`єднаного акціонерного товариства «Трест Донецькшахтобуд» на посаді майстра, що передбачена Списком №2 розділу 19, підрозділу «б» постанови СМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, тоді як відповідно до наданого відповідачем розрахунку стажу, цей період роботи враховано до загального стажу роботи позивача, а не до пільгового за Списком №2.

Відповідно до довідки від 10 вересня 2019 року №05/732 позивач у період з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року працював Шахтобудівельному управлінні №15 Держаного об`єднаного акціонерного товариства «Трест Донецькшахтострой» за посадами майстер та прораб, що передбачені Списком № 2 розділу 19, підрозділу «б» постанови СМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Разом з цим, матеріали справи містять рішення управління № 452 від 10 вересня 2019 року, яким при призначенні пенсії вирішено не враховувати період роботи з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року, оскільки запис у трудовій книжці не завірено печаткою та період роботи з 18 лютого 1991 року по 30 квітня 1993 року, оскільки запис містить виправлення у даті прийняття на роботу та запис про звільнення винесений на підставі КЗпП неіснуючої держави.

Суд зазначає, що пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача).

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Таким чином, суд приходить до висновку що відповідач протиправно не враховував періоди роботи позивача з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року та період роботи з 18 лютого 1991 року по 30 квітня 1993 року, а тому, керуючись положеннями ч.2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 452 від 10 вересня 2019 року про не зарахування стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи наявність рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту порушеного права позивача щодо зобов`язання повторно розглянути заяву №19854 від 23 вересня 2019 року, при призначенні пенсії врахувати довідки від 10 вересня 2019 року № 05/732 та №05/733 та всі дані зазначені у трудовій книжці на належний, а саме зобов`язання відповідача зробити перерахунок пенсії, з дати її призначення, врахувавши довідки від 10 вересня 2019 року № 05/732 та №05/733 та зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи з 18 лютого 1991 року по 30 квітня 1993 року у РСК «Вітязь», до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоди роботи в Шахтобудівельному управлінні № 15 тресту «Донецьшахтострой» з 02 вересня 1981 року по 22 жовтня 1981 року та до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в Шахтобудівельному управлінні № 15 тресту «Донецьшахтострой» з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 11 грудня 2019 року, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великоновосілкіського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10 вересня 2019 року № 452 про не зарахування стажу ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 жовтня 2019 року № 482 щодо не врахування довідок при призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) здійснити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) перерахунок пенсії з дати її призначення, врахувавши довідки від 10 вересня 2019 року № 05/732 та №05/733 та зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи з 18 лютого 1991 року по 30 квітня 1993 року у РСК «Вітязь», до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи в Шахтобудівельному управлінні № 15 тресту «Донецьшахтострой» з 02 вересня 1981 року по 22 жовтня 1981 року та до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в Шахтобудівельному управлінні № 15 тресту «Донецьшахтострой» з 18 серпня 1983 року по 18 квітня 1988 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 20 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко