Справа № 640/10338/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ
третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області
про стягнення коштів, -
03.07.2019 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було залишено позовну заяву без руху.
29.07.2019 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.
21.11.2019 року вказана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Дєєву М.В. та передано судді для розгляду, згідно реєстру передачі справ судді.
26.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було прийнято вказану справу до провадження, відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
10.12.2019 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що відповідач був звільнений зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, у зв`язку з чим наявні підстави для відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі. З огляду на вказане третя особа просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
18.12.2019 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи докази направлення відповідачу позовної заяви.
ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі - 12.12.2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням долученим до матеріалів справи. Станом на дату прийняття даного рішення по справі відповідачем не надано до суду будь-яких доказів чи пояснень по справі, у тому числі не надано відзиву на позовну заяву, про причини такого ненадання суд не повідомлено.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та органах Національної поліції з 2013 по 2019 роки.
03.08.2013 року наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 224 о/с ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (ДДУВС) та йому було присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції».
01.12.2016 року, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до ст. 74 якого між ОСОБА_1 , Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області був укладений Договір № 2800 про навчання відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 6.030401 «Правознавство».
Згідно пп. 2.3.6 п. 2.3 вказаного договору, особа зобов`язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язанні з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Відповідно до п.3.3 вказаного договору підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є, зокрема, звільнення особи середнього складу Національної поліції із служби протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.
24.02.2017 року відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №42 о/с відповідач закінчив навчання та направлений до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області для призначення на посаду.
01.03.2017 року наказом Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області №83 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчим слідчого відділення Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області.
11.03.2019 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області №74 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з Національної поліції (за власним бажанням).
Відповідач під час навчання у ДДУВС перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України, з зв`язку із звільненням відповідача з органів Національної поліції України, позивачем було здійснено розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2013-2017 роки, який згідно довідки-розрахунку №536 від 02.04.2019 року становить 32 330,19 грн.
Листом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №1/1644 від 03.04.2019 року відповідача було повідомлено про необхідність відшкодуванням витрат, пов`язаних із утриманням в університеті під час навчання у ДДУВС, які згідно довідки-розрахунку складають 32 330,19 грн.
Позивач вказав, що у зв`язку з відмовою відповідача у добровільному порядку сплатити відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 2, 4, 5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно з пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 (далі - Порядок №261) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Відповідно до п. 9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.
Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.
Згідно з пунктами 6.13, 6.27, 6.28 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008 року №62 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), ВНЗ, в особі ректора (начальника), з одного боку, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізничному транспорті, в особі начальника, з другого боку, та громадянином України, який зарахований на навчання до ВНЗ за державним замовленням, з третього боку, протягом місяця з дня зарахування на навчання укладається договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.
Порядок та підстави для відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ осіб, які навчалися за державним замовленням, визначаються відповідно до чинного законодавства.
У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Також і за змістом договору №2800 від 01.12.2016 року відповідач взяв на себе зобов`язання після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років, а у випадку звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, у зв`язку відмовою від подальшого проходження служби, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.
Вказана довідка-розрахунок була направлена на адресу реєстрації відповідача, проте доказів добровільного відшкодування витрат у встановлений строк відповідачем не надано, заява для укладення договору про відшкодування витрат з розстроченням платежу від відповідача не надходила.
Таким чином, враховуючи, що відповідач звільнений зі служби в Національній поліції за власним бажанням до закінчення трирічного строку з моменту закінчення ним вищого навчального закладу, де він навчався за державним замовленням, а доказів повторного прийняття на службу в поліцію або відшкодування позивачу понесених витрат суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно частин 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, оскільки позивачем не були понесені витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, то судом питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.
Таким чином, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв