Справа № 824/97/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 лютого 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/97/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік (включно), виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 16 жовтня 2018 року, а кошти зарахувати на рахунок ОСОБА_1 .

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а також вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої відповідач вказував, що вказаний позов пов`язаний із нарахуванням та виплатою позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік під час проходження військової служби, звільнення з публічної служби.

Відповідач вважає, що спір між сторонами пов`язаний з відносинами публічної служби.

На думку відповідача, даний спір є похідним від проходження публічної служби, а тому в даному випадку встановлюється місячний строк на звернення.

Посилаючись на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 листопада 2018 року №240 позивача було знято із всіх видів забезпечення та виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 16 листопада 2018 року, зазначав, що до суду із позовною заявою позивач звернувся 24 січня 2020 року, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду.

Розглянувши заяву військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Строки звернення до адміністративного суду встановленні статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Підстави залишення позовної заяви без розгляду визначені статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є не нарахування та невиплата відповідачем позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення із військової служби.

Однак, Кодексом адміністративного судочинства України прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (щодо виплати грошового забезпечення).

Так, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно статті 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці визначено структуру заробітної плати, до якої входить:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, грошова компенсація за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій є одним з видів компенсаційних виплат.

Статтею 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, законодавцем гарантовано право особи на звернення до суду із вимогою про стягнення належної заробітної плати, в тому числі щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій (що входить до структури заробітної плати) без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право звернутись до суду з позовом про нарахування та виплати грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без обмеження будь-яким строком.

Крім того, питання щодо строку звернення до адміністративного суду із позовом щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій вирішувалось Великою палатою Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/19 (Пз/9901/4/19) провадження №11-550заі19.

Щодо даного питання Великою палатою Верховного Суду зроблено наступні висновки:

- спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Отже, право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком;

- стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю. На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу законів про працю України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи предмет даного позову, зважаючи на те, що стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю, беручи до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Відтак, заява військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставною та необґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись статтями 240, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк