Справа № 620/3650/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3650/18 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.01.2018, виходячи з 80 % грошового забезпечення з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразової грошової винагороди за безперервну військову службу, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2016 № 116/132.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 позов зводоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області з 01.01.2018 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 80 % грошового забезпечення з урахуванням додатково до складу грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2016 № 116/132; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області як військовий пенсіонер з 16.03.2016.

На заяву позивача щодо перерахунку його пенсії в 2018 році листом від 08.06.2018 № 3282/03/В-12 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» в квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 за відповідною посадою, за нормами чинними на 01.03.2018 з грошового забезпечення, яке обраховано з посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (а.с. 10-11).

Позивач зазначає, що на підставі постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2016 пенсія ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась виходячи з 80 % його грошового забезпечення, з якого сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразової грошової винагороди за безперервну військову службу.

В зв`язку з цим 02.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою (вх. 02.10.2018 № 2783/В-12) про перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2018, виходячи з 80 % грошового забезпечення, з урахуванням додатково до складу грошового забезпечення з якого обрахована пенсія матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразової грошової винагороди за безперервну військову службу (а.с. 13-14).

До вказаної заяви ОСОБА_1 додав оригінал довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2018 № 116/140 із супровідним листом про розмір його грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зазначеною довідкою підтверджені дані, відображені в довідці військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2016 № 116/132, на підставі якої винесено постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.10.2016 у справі № 750/8456/16-а та позивачеві виплачувалась пенсія.

Окремо в довідці військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2018 № 116/140 зазначено, що з всього грошового забезпечення сплачений в повному обсязі єдиний внесок (та його суми), а також те, що довідка видана на підставі первинних документів, які зберігаються в архіві військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 19.10.2018 № 4328/03/В-12 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило ОСОБА_1 , що при перерахунку пенсії було враховане чинне на цей час законодавство, а підстав для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразової грошової винагороди за безперервну військову службу немає. Крім цього, разом з зазначеним листом позивачу надано копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2016 № 116/132 (оригінал якої знаходиться в пенсійній справі позивача) (а.с. 17-18, 19, 20).

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Суд першої інстанції, задовольняючи рішення частково, мотивував своє рішення тим, що не всі додаткові види грошового забезпечення враховуються при обрахуванні пенсії, а лише ті, які носять щомісячний (постійний) характер та з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому при визначенні розміру пенсії за вислугу років відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, що в свою чергу, призвело до неправильного розрахунку розміру пенсії, яка підлягає до виплати.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яку просить врахувати позивач до грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для перерахунку позивачу пенсії.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області з 01.01.2018 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 80 % грошового забезпечення, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2016 № 116/132, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин тут й надалі; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види його складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі КМ України).

Відповідно до п. 7 постанови КМ України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

При цьому, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, отримувана позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 522/3148/17.

При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.