Справа № 460/1805/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1805/19 пров. № 857/11873/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Нор У.М.) в адміністративній справі № 460/1805/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати неправомірними дії Корецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Корецьке ОУПФУ) щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-1V);

- зобов`язати ОСОБА_2 призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до вимог Закону № 1058-1V з моменту звернення за її призначенням - 05 квітня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу періоди його роботи в Корецькому бурякорадгоспі з 05.03.1983 по 08.09.1984, з 06.12.1984 по 01.12.1996, з 05.06.1998 по 31.12.2003 з тих підстав, що відповідні періоди не підтверджені первинними документами, переданими на зберігання до архіву, а також помилками при заповненні трудової книжки. Вказує на відсутність будь-яких помилок у трудовій книжці, як документа, що належно підтверджує трудовий стаж, який сукупно складає понад 25 років та якого достатньо для призначенні пенсії по досягненню 60 років, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області (яке є правонаступником Корецького ОУПФУ), яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у трудовій книжці позивача у записах про звільнення відсутні печатки та підписи керівника роботодавця; у записах на сторінках трудової книжки у стовпчику 4 некоректно зазначена повна дата документа, на підставі якого внесено відповідний запис у трудову книжку, що полягає у зазначенні однозначного числа замість двозначного у даті, що, як стверджує відповідач, допускає вільне трактування відповідної дати та не дозволяє встановити точні відомості. З огляду на таке відповідач переконаний, що періоди роботи позивача у Корецькому бурякорадгоспі з 05.03.1983 по 08.09.1984, з 06.12.1984 по 01.12.1996, з 05.06.1998 по 31.12.2003 не беруться до уваги при визначенні страхового стажу для призначення пенсії за віком. Проте зазначає, що позивачу зараховується стаж в період з 01.01.2004, оскільки за даними системи персоніфікованого обліку саме з цього періоду роботодавцем сплачені страхові внески. За відсутності довідок з трудового архіву або інших уточнюючих довідок на підтвердження належним чином роботи позивача у спірні періоди відповідач стверджує про безпідставність позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 03.12.2018 ОСОБА_1 виповнилося 60 років, у зв`язку з чим 05.04.2019 він звернувся до Корецького ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 41).

До вказаної заяви позивач долучив ряд документів, в тому числі трудову книжку, довідку про період служби № 94 від 23.01.2019, уточнюючу довідку про навчання № 125 від 23.01.2019, довідки № 47 та № 47а від 15.03.2019, заяви від 05.04.2019 (а.с. 48 - 54).

03.06.2019 Корецьке ОУПФУ прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі недостатнього загального стажу для призначенні пенсії за віком після досягнення 60 років відповідно до статті 26 Закону № 1058-1V з огляду на те, що загальний стаж заявника становить 14 років 10 місяців 0 днів при необхідному стажі у 26 років (у випадку звернення за призначенням пенсії в період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року) (а.с. 43).

Листом від 15.07.2019 за вих. № 144/02.11 Корецьке ОУПФУ повідомило його, що періоди роботи в Корецькому бурякорадгоспі з 05.03.1983 по 08.09.1984, з 06.12.1984 по 01.12.1996, з 05.06.1998 по 31.12.2003 враховувати при обрахунку стажу та заробітку немає підстав, оскільки факт роботи не підтверджено первинними документами (записи в трудовій книжці на прийняття на роботу заповнені з помилками), відповідно до документів, які передані на зберігання до архіву, а для підтвердження періоду роботи з 05.06.1996 по 31.12.2003 в агрофірмі "Користівська" необхідно надати довідку та встановлений мінімум вихододнів та кількість фактично відпрацьованих днів. Зазначено, що за поданими документами загальний стаж позивача складає 14 років 10 місяців 0 днів, а відтак право на призначення пенсії за віком з 05.04.2019 за нормами Закону № 1058-ІV після досягнення 60-річного віку позивач не набув за відсутністю підтвердження необхідного стажу роботи у 25 років (а.с. 22).

Не погодившись з такою відмовою суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач не довів правомірності своїх висновків, покладених в основу прийняття протиправного рішення, в той час як позивач підтвердив позовні вимоги належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, а з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Як видно із матеріалів справи, станом на 03.12.2008 позивачу виповнилося 60 років.

Відповідачем зараховано позивачу загальний стаж тривалістю - 14 років 10 місяців 0 днів; проте, не зараховано стаж роботи з 05.03.1983 по 08.09.1984, з 06.12.1984 по 01.12.1996, з 05.06.1998 по 31.12.2003.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з цим, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Аналогічна норма була передбачена і у пунктах 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 № 529 «Про трудові книжки робітників і службовців» (чинної на час внесення спірних записів до трудової книжки позивача), яка втратила чинність згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

З наведеного видно, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як видно із записів трудової книжки позивача серії БТ НОМЕР_1 від 05.03.1983 (а.с. 11 - 21) ОСОБА_1 у спірний період працював:

з 5.03.1983 (наказ № 46 від 5.03.1984) по 8.09.1984 (наказ № 197 від 8.09.1984) - трактористом в Корецькому бурякорадгоспі (01 рік 06 місяців 02 дні);

з 24.09.1984 по 3.12.1984 (наказ № 48 від 24.09.1984) по 3.12.1984 (наказ № 62 від 3.12.1984) - каменярем 3 розряду у Корецькому РСУ (00 років 02 місяці 09 днів);

з 6.12.1994 (наказ № 219 від 6.12.1984) по 23.11.1985 - трактористом в Корецькому бурякорадгоспі (00 років 11 місяців 19 днів);

з 24.11.1985 переведений скотником, а з 29.05.1987 переведений водієм (наказ № 139 від 29.05.1987) (01 рік 6 місяців 7 днів);

з 05.09.1996 Корецький бурякорадгосп реорганізовано в Агрофірму "Користівська", з якої 01.12.1996 звільнений (табель від 1.12.1996) (05 років 6 місяців 2 дні);

з 05.06.1998 (наказ № 42а від 5.06.1998) зарахований трактористом в тракторну бригаду Агрофірми "Користівська";

з 31.12.1999 Агрофірму "Користівська" реорганізовано в СВК "Користівський" (протокол № 1 від 31.12.1999);

з 01.04.2004 переведений слюсарем (наказ № 12 від 01.04.2004);

з 02.08.2004 звільнений (наказ № 3 від 2.08.2004) (06 років 1 місяць 28 днів);

Вказані записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, при таких містяться підписи та печатки роботодавців, що підтверджується наданої копією трудової книжки в матеріалах справи (а.с. 11 - 21), тому доводи відповідача у цій частині є безпідставними.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідного до законодавства відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця; трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає, а тому певні недоліки в заповненні трудової книжки, як то спосіб зазначення числа, не можуть слугувати підставою для незарахування трудового стажу позивачу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що трудовою книжкою позивача належним чином підтверджено періоди роботи з 05.03.1983 по 08.09.1984, з 06.12.1984 по 01.12.1996, з 05.06.1998 по 31.12.2003, тому ненадання довідки про фактично відпрацьовані трудодні для призначення пенсії не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист, щодо вирішення питань призначення пенсії відповідно до законодавства України.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 належним чином підтверджують стаж роботи з 05.03.1983 по 08.09.1984, з 06.12.1984 по 01.12.1996, з 05.06.1998 по 31.12.2003, що дає позивачу право на включення спірних періодів до його загального стажу роботи та, як наслідок, право на призначення пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року в адміністративній справі № 460/1805/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 06 лютого 2019 року.