Справа № 300/151/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

"07" лютого 2020 р. справа № 300/151/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід у справі №300/151/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про:

- визнання незаконним та скасування наказу №2414/03 від 24.12.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді категорії «Б» заступника начальника управління - начальника відділу систематизації законодавства правової роботи та правової освіти Управління державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області або у зв`язку з неможливістю поновлення, запропонувати рівнозначну посаду категорії «Б» у штаті Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) згідно штатного розпису управління з посадовим окладом не менше попередньо займаної посади;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.12.2019 до дня поновлення на роботі;

- стягнення моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

06.02.2020 представником позивача подано заяву про відвід судді Кафарського В.В., яка мотивована тим, що його рідний брат та дружина брата працюють у штаті Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що є відповідачем у справі, що в свою чергу може вплинути на неупереджений та об`єктивний розгляд справи суддею.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Суд який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ця норма узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 за №2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи ( справа Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) пункт 98).

Главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України, врегульовано порядок заявлення та процедуру вирішення питань пов`язаних з відводами.

Так, у відповідності до вимог абзацу 1 частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Так, частиною 1 даної статті визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

З огляду на зазначені норми законодавства та беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає безпідставним посилання представника позивача у заяві про відвід на неупереджений та об`єктивний розгляд справи суддею. Так, з предмета спору не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість або необ`єктивність судді Кафарського В.В.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи та підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності cудді.

З даного приводу суд зазначає, що самого лише сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді недостатньо для його відводу, так як обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Проаналізувавши викладені в заяві про відвід доводи, суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Кафарського В.В. у даній справі. Заява не містить будь-яких вищенаведених обставин, а доводи заяви та зазначені у ній міркування зводяться до припущень заявника та не доводять наявності обставин, які викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Кафарського В.В. у розгляді цієї справи.

Таким чином, оскільки конкретних обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, представником позивача у заяві про відвід не наведено, подана заява є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно частин 3 та 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що до вирішення судом заяви про відвід цей склад суду не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов`язаних із подальшим рухом заяви.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про необхідність в порядку частини 4 статті 40 КАС України зупинити провадження по справі до вирішення питання про відвід.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

зупинити провадження по даній справі до вирішення питання про відвід.

Для вирішення питання про відвід, адміністративну справу №300/151/20 передати для визначення судді у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кафарський В.В.