Справа № 640/24064/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 лютого 2020 року справа №640/24064/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомУправління державної охорони України (далі по тексту - позивач, УДО України)
доВідділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач)
третя особаОСОБА_1 (далі по тексту - третя особа)
проскасування пункту 1 резолютивної частини постанови відповідача від 20 листопада 2019 року ВП №60595660 про накладення штрафу
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва оскільки вважає протиправною постанову відповідача від 20 листопада 2019 року ВП №60595660 в частині накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07 листопада 2019 року УДО України подано заяву про роз`яснення судового рішення, що може бути підставою для зупинення виконання судового рішення; позивачем вживаються всі можливі заходи для виконання рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/24064/19 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року №320/1646/19, який видано на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі №320/1646/19 в частині поновлення полковника ОСОБА_1 на посаді начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2019 року ВП №60595660 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року №320/1646/19.

20 листопада 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. прийнято постанову ВП №60595660 про накладення штрафу.

Пунктом 1 вказаної постанови постановлено за невиконання рішення суду, на боржника - Управління державної охорони України накласти штраф у розмірі 5 100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень нуль копійок).

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступних мотивів.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно частин першої, другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Матеріали справи підтверджують, що 07 листопада 2019 року позивачем подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про роз`яснення судового рішення у справі №320/1646/19.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року у справі №320/1646/19 заяву про роз`яснення судового рішення залишено без руху.

Положеннями статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що наслідком звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення є зупинення строку пов`язаного з виконанням такого рішення, а реалізація стороною виконавчого провадження права на звернення із заявою про роз`яснення рішення суду є поважною причиною невиконання цього рішення в період який починається з дати подачі відповідної заяви і завершується датою набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Листом від 19 листопада 2020 року позивач повідомив відповідача про те, що до Київського окружного адміністративного суду подано заяву про роз`яснення судового рішення у справі №320/1646/19 та просив зупинити виконання рішення до вирішення судом заяви про роз`яснення судового рішення.

З наведеного вбачається, що станом на момент прийняття оскаржуваної постанови, відповідач був обізнаний про те, що боржником до Київського окружного адміністративного суду подано заяву про роз`яснення судового рішення, що виключало можливість виконання рішення суду з поважних причин та було підставою для зупинення перебігу строку його виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення штрафу в межах виконавчого провадження ВП №60595660 та скасування пункту 1 резолютивної частини постанови про накладення штрафу від 20 листопада 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено протиправність постанови про накладення штрафу, у той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Управління державної охорони України задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 20 листопада 2019 року ВП №60595660 в частині накладення на боржника - Управління державної охорони України штрафу у розмірі 5 100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень нуль копійок).

3. Стягнути на користь Управління державної охорони України понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 8; );

Відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622);

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Суддя В.А. Кузьменко