Справа № 540/1189/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1189/19
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року (м.Херсон, дата складання повного тексту рішення 15.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати незаконною відмову відповідача у здійсненні перерахунку призначеної йому пенсії;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу період його роботи в ВКО «Малахіт» - з 22.11.1990 року до 08.08.1994 року та здійснити перерахунок призначеної пенсії.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що при зверненні до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням усього періоду роботи, останнім було протиправно відмовлено йому в такому перерахунку з посиланням на не підтвердження певного періоду його роботи в ВКО «Малахіт» відповідними документами.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області у здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням до його страхового стажу періоду роботи на Виробничо-комерційному об`єднанні «Малахіт» з 22.11.1990 року по 08.08.1994 року, оформлену листом від 20.03.2019 року №125/Д-99-1. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу для перерахунку пенсії ОСОБА_1 період його роботи на Виробничо-комерційному об`єднанні «Малахіт» з 22.11.1990 року по 08.08.1994 року, та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, начальник ГУ ПФУ в Херсонській області 07.08.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами обох інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 21.08.2017 року перебуває на обліку в Херсонському відділі ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

У період з 22.11.1990 року (наказ від 23.11.1990р. №1-к про прийняття на роботу) до 08.08.1994 року (розпорядження від 08.08.1994р. №34 про звільнення) позивач працював у Виробничо-комерційному об`єднанні «Малахіт» на посаді «директора».

Рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної ради народних депутатів м.Херсона від 12.08.1994р. №96 Виробничо-комерційне підприємство «Малахіт» - ліквідовано.

Разом з тим, при призначенні позивачу пенсії до його страхового стажу пенсійним органом не було зараховано період його роботи у ВКО «Малахіт» з 22.11.1990р. по 08.08.1994р., що мотивовано відсутністю у записі про звільнення підстав, які вносяться у графі №4, підпису відповідальної особи, у зв`язку із чим, порушено вимоги «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58).

Далі, т.б. у січні 2018 року, до страхового стажу позивача відповідачем було зараховано спірний період його роботи з 22.11.1990р. по 08.08.1994р. у ВКО «Малахіт» на підставі наданої ним довідки від 04.01.2018 року №205/08.

Але в подальшому, відповідач, посилаючись на лист Міністерства соціальної політики України від 26.10.2018р. №20785/о/2-18/45, при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2019 року не врахував вказаний вище період роботи (т.б. з 22.11.1990р. по 08.08.1994р.), мотивуючи відсутністю первинних документів про прийняття та звільнення з роботи працівників ВКП «Малахіт», отримання заробітної плати згідно листа Департаменту соціального захисту населення Херсонської ОДА від 08.08.2018р. №1-103-102/5.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про перерахунок призначеної пенсії із включенням до страхового стажу періоду його робити на вищевказаному підприємстві.

Одночасно, із заявою позивач надав пенсійному органу довідку від 08.08.1994 року №3, якою підтверджується період його роботи з 22.11.1990 по 08.08.1994р.р. у ВКП «Малахіт» на посаді «директора».

Однак, відповідач своїм листом від 20.03.2019р. №125/Д-99-1 повідомв позивача про відмову у задоволенні його заяви, з посиланням на рекомендації Міністерства соціальної політики України.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Як слідує зі змісту положень ст.1 Закону №1058, «пенсія» - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

А згідно із приписами ч.1 ст.24 цього ж Закону №1058, «страховий стаж» - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено ч.4 ст.24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 цього ж Закону №1058, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Як визначено ст.24 даного Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.1.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» від 25.11.2005р. №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Частиною 4 ст.45 Закону №1058-IV також визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

За змістом ч.1 ст.48 КЗпП України та ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з якими кореспондується положення п.1 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якими встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, фактично основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Крім того, трудовий стаж пенсіонера, може бути встановлено на підставі додатково поданих документів (у даному випадку архівних довідок), у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, позивач ОСОБА_1 в період з 22.11.1990 року по 08.08.1994 року дійсно працював на ВКО «Малахіт», що підтверджується відомостями, які відображені у трудовій книжці позивача.

Крім того, як свідчать матеріали справи позивач, звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, додав до цієї заяви довідку від 08.08.1994 року №3, якою також підтверджується той факт, що він дійсно працював на ВКО «Малахіт» у спірний період на посаді «директора».

Що ж стосується посилань відповідача на відсутність у трудовій книжці запису про підстави звільнення позивача та підпису відповідальної особи (заступника директора), то останні, на думку суду, є необгрунтованими, так як у наданій позивачем довідці від 08.08.1994 року №3 чітко зазначено, що позивача було звільнено на підставі Розпорядження від 08.08.1994 року №34. При цьому, слід зазначити, що ця довідка видана та підписана заступником директора ВКО «Малахіт» Крапивиною Г.Н., підпис якої ще скріплено печаткою підприємства.

Також одночасно необхідно вказати й на те, що відповідно до Постанови КМУ від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Т.б. позивач, в даному випадку, не може нести відповідальність у вигляді позбавлення його права на включення наведеного вище періоду роботи до страхового стажу через порушення, що були допущенні працівником ВКО «Малахіт», оскільки відповідальність за недотримання правил ведення трудової книжки позивача безпосередньо несе дане підприємство.

Посилання ж відповідача на рекомендації Міністерства соціальної політки України, як на підставу для не зарахування відповідного періоду роботи позивача до його страхового стажу, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, теж вважає є недоречними, з огляду на те, що наданий відповідачем лист Міністерства соціальної політки України носить виключно рекомендаційний характер та не зобов`язує відповідача приймати конкретне рішення.

Отже, за таких обставин, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про безпідставність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду його роботи на ВКО «Малахіт» з 22.11.1990 року по 08.08.1994 року та, відповідно ст.45 Закону №1058-IV, та необхідність зобов`язання останнього здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.03.2019 року.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцової

Т.М. Танасогло