Справа № 640/18532/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

представника відповідача: Левенець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілівер Україна» до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнілівер Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Юнілівер Україна») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві) в якому просило скасувати постанову №57 від 24 липня 2018 року про накладення штрафних санкцій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року значений позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа Держпродспоживслужби України від 11.04.2018 року вих.-Д-151/5649-18 ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві доручено здійснити за ланцюгом постачання позапланову перевірку характеристик продукції, зокрема документів, що містять інформацію про походження такої продукції та її подальший обіг у ТОВ «Юнілівер Україна».

Згідно листа від 11.04.2018 року вих.-Д-151/5649-18 Держпродспоживслужбою України отримано лист ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області від 07.03.2018 року №05.2-08/2714, в якому міститься інформація про розповсюдження ТОВ «Стиль-Д» блоку гігієнічного для унітазу Domestos Атлантік, 40 г., виробник Юнілівер Польща С .А. , Хоум енд Персонал Кеа Факторі, який не відповідає встановленим вимогам та/або не відповідає загальній вимозі щодо забезпечення безпечності в частині маркування, зокрема за вказаною на продукції інформацією не можливо одержати технічний опис інгредієнтів мийного засобу.

На підставі наказу ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 09.07.2018 року № 2026 та направлення на перевірку від 09.07.2018 року № 1993, у період з 10.07.2018 року по 11.07.2018 року ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві проведено позапланову невиїзну поєднану з виїзною перевірку характеристик продукції: блок гігієнічний для унітазу Domestos Атлантік, 40 г., виробник Юнілівер Польща С. А. , Хоум енд Персонал Кеа Факторі на відповідність вимогам Технічних регламентів, дія яких розповсюджується на зазначену продукцію, Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Під час проведення позапланової перевірки характеристик продукції ТОВ «Юнілівер Україна» з`ясовувалися питання щодо невідповідності продукції, зазначеної в п. 1 таблиці акту перевірки: блок гігієнічний для унітазу Domestos Атлантік, 40 г., виробник Юнілівер Польща С .А. , Хоум енд Персонал Кеа Факторі встановленим вимогам, а саме: маркування засобу містить позначення телефону ТОВ «Юнілівер Україна» , позначення веб-сайтів www.domestos. com , www.uniliver.com. Можливість одержати технічний опис інгредієнтів за вказаними телефоном та веб-сайтів відсутня (дане порушення зафіксовано в акті перевірки №6 від 21 лютого 2018 року ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області).

На підставі акту перевірки характеристик продукції від 11.07.2018 року №1993/50, посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві складено протокол про виявлене порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 11 липня 2018 року №1993/50.

Зазначене стало підставою для винесення ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві оскаржуваної постанови № 57 від 24.07.2018 року (далі по тексту - оскаржувана постанова).

21.08.2018 року позивачем були подані заперечення на протокол від 11.07.2018 року №1993/50, акт перевірки №1993/50 від 11.07.2018 року, рішення про вжиття обмежувальних заходів від 12.07.2018 року №04.1-1051, рішення про вжиття обмежувальних заходів від 08.08.2018 року №04.1-1052 та постанову про накладення штрафних санкцій від 24.07.2018 року.

03.09.2018 року ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві винесено рішення про скасування рішення про вжиття обмежувальних заходів від 12.07.2018 року №04.1-1051 та рішення про скасування рішення про вжиття обмежувальних заходів від 08.08.2018 року №04.1-1052.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою № 57 від 24.07.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів стосовно визначених актом перевірки характеристик продукції від 11 липня 2018 року №1993/50.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2735-VI (далі по тексту - Закон № 2735-VI) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 2735-VI державний ринковий нагляд - це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, що визначається відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 статті 11 Закону №2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, серед іншого: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Згідно з ч.12 статті 23 Закону №2735-VI у разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, орган ринкового нагляду на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, що дають змогу відстежити походження такої продукції та її подальший обіг (зокрема договори, товарно-супровідна документація), визначає особу, яка поставила відповідному суб`єкту господарювання цю продукцію, та всіх осіб, яким цей суб`єкт господарювання поставив зазначену продукцію.

Частиною 1 статті 15 Закону №2735-VI встановлено, що посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право, серед іншого: проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, документальні перевірки та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування); вимагати від суб`єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів.

Відповідно до частин 5 і 7 статті 8 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію. У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, штрафні санкції до позивача були застосовані за порушення п. 2 ч.2 статті 44 Закону №2735-VI, а саме: за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.

Порядок притягнення до відповідальності за порушення, визначені статтею 44 Закону 2735-VI, встановлено частиною 5 вказаної статті.

Зокрема, справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, перераховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадовими особами органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складається протокол, який разом із поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, передається посадовим особам, уповноваженим розглядати такі справи.

Керівник чи заступник керівника органу ринкового нагляду розглядає справу протягом 15 днів з дня отримання відповідних документів.

Рішення керівника чи заступника керівника органу ринкового нагляду про накладення штрафу оформляється постановою.

Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Рішення про накладення штрафу в справах про порушення, передбачені цією статтею, може бути оскаржено відповідно до цього Закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом дотримано порядок притягнення позивача до відповідальності на підставі пункту 2 частини другої статті 44 Закону №2735-VI.

У той же час, по суті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Представником позивача додано, як до акту перевірки характеристик продукції від 11 липня 2018 року, так і до позовної заяви скрін-шоти веб-сайту www.domestos.ua, крім цього, в підтвердження щодо справності номеру телефону ( надано копію замовлення №42 від 25 жовтня 2017 року до Договору №1-74/98 на послуги фіксованого телефонного зв`язку, укладено між ТОВ «Юнілівер Україна» та оператором зв`язку «Київстар».

Разом з тим, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано жодного доказу в якості підтвердження обставин, викладених в акті від 11.07.2018 року №1993/50, а саме: неможливість отримання інформації про технічний опис інгредієнтів за вказаним телефоном та на веб-сайті.

Так, в акті №1993/50 від 11.07.2018 року посадовою особою ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві зазначено, що вказані порушення позивача встановленні в акті від 21.02.2018 року ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області.

Проте, з акта від 21.02.2018 року ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області неможливо встановити (підтвердити чи спростувати) чи вчиняли службові особи спроби дізнатися інформацію про технічний опис інгредієнтів за вказаним телефоном та на веб-сайті.

При вирішенні спорів щодо правомірності оскаржуваних рішень суб`єктів владних повноважень, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Отже, позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження спростування доводів відповідача, що стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафних санкцій від 24 липня 2018 року №57.

З огляду на вказані обставини та надання позивачем належних доказів на спростування доводів відповідача про відсутність можливості одержати технічний опис інгредієнтів за вказаними телефоном та веб-сайтом позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем була доведено належними доказами відсутність у відповідача законних підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2020 року