Справа № 399/131/19
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 399/131/19
Провадження № 2-а/399/6/20
Рішення

Іменем України

06 лютого 2020 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Лях М.М. за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Супруна Л.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушенн інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Буднікова Кирила Всеволодовича у сфері забезпечення дорожнього руху серія НК № 357738 від 10.02.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Також просив справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

В позові зазначив, що 10.02.2019 року інспектором патрульної поліції Будніковим К.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі, якою визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КУпПА. Та накладено штрав у розмірі 340 гривень. У постанові зазначено, що позивач о 9 годині 25 хвилин 10 лютого 2019 року, перебуваючи на 53 км. автодороги М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом Daf XF 95, номерний знак НОМЕР_1 у якого на вітровому склі в районі роботи склоочисників були присутні тріщини, чим порушив п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649 від 2010 року, п. 3.1. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.121 КУпАП.

Позивач не погоджується з діями відповідача та прийнятим рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності з тих підстав, що Правил дорожнього руху не порушував, його вина у вчиненні правопорушення не підтверджена будь-якими доказами. Притягнення його до адміністративної відповідальності є недоведеним, незаконним та необгрунтованим. З вказаних підстав вважає постанову протиправною, та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому просить її скасувати.

В позові також зазначив, що 10 лютого 2019 року, перебуваючи на 53км. автодороги М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом Daf XF 95, номерний знак НОМЕР_1 у якого на вітровому склі в районі роботи склоочисників були присутні тріщини. При цьому, ОСОБА_1 інспектора повідомив, що він не являється власником транспортного засобу, даний автомобіль належить ОСОБА_2 , яка уклада договір оренди транспортного засобу з ТОВ Троян-Торг, з яким позивач перебуває в трудових відносинах та працює на посаді водія з 02.01.2019 року на підставі трудової угоди.

Вважає, що оскільки не являється власником транспортного засобу не є суб`єктом адміністративного правопорушення та не може бути притягнений до адміністративної відповідальності.

У відповіді на відзив зазначив, що п.п. 31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

31.6. Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю; б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма; г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Таким чином, у вищевказаних правилах дорожжньго руху вказано вичерпний перелік несправностей, при яких забороняється екплуатація транспортних засобів. При цьому у вказаних пунктах ПДР не зазначено заборону експлуатації транспортного засобу при наявності тріщин на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу, що погіршує його прозорість.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові та просили їх задовільнити. Крім того позивач додав, що тріщини на лобовому склі виникла того ж дня під час руху від невеликого каменю, який відскочив з під коліс зустрічного автомобіля. Того дня повертався додому, і оскільки був вихідний день по дорозі слідування до дому не було можливості усунути дану несправність. Зазначив, що тріщини на лобовому склі були незначними і не заважала йому керувати транспортним засобом.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувана постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства України. На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та підстав заперечень проти позову до відзиву доказів не подавав. Крім того, просив розглянути справу без його участі.

Третя особа про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки їх представника до суду не повідомляли.

Наслідки неявки у судове засідання встановлені частиною першою статті 205 КАС України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною третьою статті 205 КАС України, визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

10.02.2019 року інспектор патрульної поліції Будніков К.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою визнав позивача винним у вчиненні аіністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпПА таа накладено штрав у розмірі 340 гривень. У постанові зазначено, що позивач о 9 годині 25 хвилин 10 лютого 2019 року, перебуваючи на 53 км. автодороги М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом Daf XF 95, номерний знак НОМЕР_1 у якого на вітровому склі в районі роботи склоочисників були присутні тріщини, чим порушив п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649 від 2010 року, п. 3.1. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом. З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Порядок розгляду (відповідачем) справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника поліції, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 357738 від 10.02.2019, вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем не були виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 121КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Перелік технічних несправностей, у випадку настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів, визначено у Правилах дорожньогоруху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 р. Зокрема, відповідно допідпунктів а,в пункту31.4.7ПДР України: забороняється експлуатаці ятранспортних засобів згідно із законодавством занаявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду; в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

Проте, «водій керував тз у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників були тріщини», як про це вказано працівником поліції у оскаржуваній постанові, розмір, обмеження у зв`язку з цим оглядовості з місця водія, відвернення уваги водія, погіршення прозорості скла тощо, що може спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху) саме по собі не свідчить про порушення позивачем вимог законодавства, зокрема, щодо керування ним транспортним засобом за наявності несправностей чи невідповідностей вимогам, що забороняють експлуатацію транспортного засобу. Вказане виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Інші докази, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, суду не надані.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувана постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства України. На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та підстав заперечень проти позову до відзиву доказів не подавав. Крім того в відзиві зазачив, що доводи позивача про те, що він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки відповідальність за даною статтею передбачає керування водієм транспортного засобу. Обставини викладені в адміністративному позові не заслуговують на увагу і не відповідають дійсним обставинам справи та не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано доступних, достатніх та достовірних доказів. Також інспектор зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений правомірно, оскільки рухався на транспортному засобі, на якому були наявним тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників і при цьому водієм не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод.

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відповідно законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.

КАС України передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ. Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративні правопорушення та неправильне встановлення фактичних обставин справи у постанові, відсутності будь-яких доказів та заперечень з боку відповідача, які б підтверджували порушення позивачем правил дорожнього руху, вважає, що постанова серії НК № 357738 від 10.02.2019 року прийнята відповідачем не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити з урахуванням положень ч. 3 ст. 286 КАС України та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 77, 242 246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії НК № 357738 від 10.02.2019 року винесену інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Будніковим Кирилом Всеволодовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма у часниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях