Справа № 320/1989/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1989/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Ганечко О. М., Василенка Я. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 31.01.2019 № 137785-56.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 задоволено позовні вимоги.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області від 31.01.2019 № 137785-56.

Вирішено стягнути з ГУ Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

До Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за його позовом до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

На обґрунтування заяви позивачем надано акт приймання - передачі послуг від 25.09.2019 до Договору про надання правової допомоги від 27.02.2019 року та прибутковий касовий ордер від 25.09.2019 № 1-25-09/19.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову про задоволення заяви позивача.

В судове засідання учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи не з`явилися. Апелянт просив розглянути скаргу за його відсутності.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що після прийняття рішення судом першої інстанції, до суду надійшла заява позивача, у якій просив про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в сумі 19000,00 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви позивача, оскільки на думку суду, оплата послуг на правничу допомогу, яку просить відшкодувати позивач додатково у розмірі 19000,00 грн є неспівмірними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Положення ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Частиною 1, 3-5 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, у прийнятому рішенні за результатом розгляду позову, стягнуто з ГУ Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок -бюджетних асигнувань на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Таким чином, судом вирішено питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача, зокрема, витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення обґрунтована тим, що між ним та його представником адвокатом Кириченко Р. Ю. було укладено договір про надання правової допомоги від 27.02.2019.

Згідно з п. 1.2. договору від 27.02.2019 предмет цього договору охоплює, в тому числі, надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, здійснення представництва інтересів клієнта в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь якої форми власності, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно п. 3 Договору, зокрема, Клієнту надається правова допомога щодо представництва та відстоювання інтересів останнього в судах України з питання, яке стосується або пов`язане з визнанням протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДФС у Київській області від 31.01.2019 № 137785-56.

Правова допомога надається шляхом здійснення Адвокатом функцій представництва й правозаступництва щодо майнових прав, охоронюваних законом інтересів Клієнта з надання Адвокату усіх прав, передбачених зокрема, але не виключно, Кодексом адміністративного судочинства України, іншими нормами чинного законодавства України, в тому числі з правом представництва інтересів Клієнта, подачі та отримання будь-яких документів, необхідних для вчинення дій від імені Клієнта в підприємствах, установах, організаціях, судових установах, з правом оскарження рішення суду, подання апеляційних, касаційних скарг, подання виконавчого документа до виконання, вчинення інших, пов`язаних з цим юридичних дій.

У п. 4.2 зазначеного договору встановлено, що вартість наданої Адвокатом правової допомоги у межах даного договору становить 3800,00 грн. за кожну годину роботи Адвоката. Остаточна вартість наданої за Договором правової допомоги визначається сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг.

На підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 26600,00 грн. та у розмірі 64600,00 грн. позивач надав копії актів приймання-передачі наданих послуг від 04.06.2019 та від 01.07.2019 та прибуткові касові ордери від 04.06.2019 № 1-04-06/19 та від 01.07.2019 № 1-01-07/19.

Як встановлено, Акти приймання-передачі від 04.06.2019 та від 01.07.2019 стали підставою для вирішення питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу при прийнятті рішення по суті у даній справі.

Суд першої інстанції, враховуючи, зокрема: складність справи (розгляд справи №320/1989/19 здійснювався в порядку спрощеного провадження, оскільки спір з огляду на предмет доказування та ціну позову є незначної складності); обсяг наданих адвокатом послуг (підготовка позовної заяви та наданих суду клопотань не потребує значних витрати часу, оскільки ці документи за обсягом є незначними та стосуються питань, щодо яких є усталена судова практика); ціну позову (податкова вимога у розмірі 22280, 67 грн.); значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які позивач просить стягнути з відповідача (91200, 00 грн.), виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, та за конкретних обставин справи прийшов висновку, що справедливою та реальною сумою, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу, є 10000,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 25.09.2019, витрати, понесені позивачем у розмірі 19 000, 00 грн, полягають у:

а) складання проекту заяви від 01.07.2019 по справі №320/1989/19 з додатками (прибутковим касовим ордером від 01.07.19 №1-01-07/19, актом приймання-передачі наданих послуг від 01.07.19 до договору про надання правової допомоги від 27.02.2019) подання цих документів на підпис Клієнту (окрім прибуткового касового ордера від 01.07.19 №1-01-07/19) та надіслання їх від імені Клієнта до Київського окружного адміністративного суду, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури загальною тривалістю 2 години.

б) складання проекту заяви від 19.08.2019 по справі №320/1989/19, подання її на підпис Клієнту та надіслання заяви від імені Клієнта до Київського окружного адміністративного суду, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури загальною тривалістю 0,5 години.

в) складання проекту заяви від 25.09.2019 по справі №320/1989/19 з додатками (прибутковим касовим ордером від 25.09.19 №1-25-09/19, актом приймання-передачі наданих послуг від 25.09.2019 до договору про надання правової допомоги від 27.02.2019) подання цих документів на підпис Клієнту (окрім прибуткового касового ордера від 25.09.19 №1-25-09/19) та надіслання їх від імені Клієнта до Київського окружного адміністративного суду, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури загальною тривалістю 2 години.

е) надання Клієнту роз`яснень з питань стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи №320/1989/19 з огляду на правозастосовну практику верховного Суду України на прикладі Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 27.06.18 із справі №826/1216/16 провадження №11-562ас18, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури загальною тривалістю 0,5 годин.

У той же час Позивач залишає поза своєю увагою, що матеріали справи, не містять доказів на підтвердження кількості часу, витраченого на здійснення відповідних дій.

Колегія суддів вважає, що зазначений розмір понесених позивачем витрат, пов`язаних з підготовкою і направленням заяв щодо відшкодування витрат, не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Вказані Позивачем витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для Відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Зазначене узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду викладеною щодо подібного питання у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 753/15683/15.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість зменшення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу та відмову у винесенні додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2020