Справа № 120/4012/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2020 р. Справа № 120/4012/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

03.12.2019 до Вінницького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд», надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - законний представник позивача, Костюк С.М.) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області оформлену у вигляді наказу від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 17.06.2019 звертався до відповідача в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області. За результатом розгляду клопотання, Листом від 25.06.2019 № К-11418/0-2231/0/95-19 йому відмовлено у наданні дозволу та запропоновано погодити викопіювання з планово - картографічного матеріалу у відділі Літинського району Вінницької області.

Не погоджуючись із відмовою, що викладена у Листі від 25.06.2019 № К-11418/0-2231/0/95-19 ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 відмову визнано протиправною та зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання від 17.06.2019 з урахуванням висновків суду.

Однак, наказом відповідача від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ повторно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), оскільки у клопотанні згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій» не зазначено вид документації із землеустрою.

Вважаючи наказ протиправним, з метою захисту прав та законних інтересів свого малолітнього сина, ОСОБА_1 звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 09.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, встановленому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Також ухвалою від 09.12.2019 витребувано за ініціативою суду у відповідача належним чином засвідчені копії клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 із додатками до нього та прийняті щодо клопотання рішення від 25.06.2019 № К -11418/0-2231/0/95-19 та від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ.

16.12.2019 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи із того, що у клопотанні, як цього вимагає ст. 25 Закону України «Про землеустрій», не зазначено вид документації із землеустрою. Також відповідач звернув увагу на недопустимість задоволення позову в частині його зобов`язання прийняти чітко визначене рішення, оскільки за таких умов матиме місце втручання у дискреційні повноваження органу державної влади.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач у відзиві не спростував його твердження та аргументи, які обґрунтовують позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.06.2019 ОСОБА_1 , в інтересах свого малолітнього сина, ОСОБА_2 , звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області із електронною заявою (клопотанням), зареєстрованою в ГУ Держгеокадастру під номером К-11418/0/94-19 від 18.06.2019, про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.10).

До вказаного клопотання додано графічні матеріали земельної ділянки із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 11).

За наслідком розгляду клопотання, 25.06.2019 відповідачем надано відповідь листом № К-11418/0-2231/0/95-19, та повідомлено, що з метою раціонального використання земель сільськогосподарського призначення та з`ясування інформації щодо правового статусу земельної ділянки, зазначеної на поданих ОСОБА_2 графічних матеріалах, необхідно погодити викопіювання з планово-картографічного матеріалу у відділі Літинського району Головного управління ( а.с. 12).

Згідно з довідки № 0-2-0.28-69/168-19 від 19.06.2019 виданої відділом у Літинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області земельна ділянка площею 52,4568 га, яка знаходиться за межами села Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області станом на 01.01.2016 обліковується у рядку 94 - землі запасу на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області, землі державної власності сільськогосподарського призначення, пасовище - 41,0077 га, чагарники - 11,4491 га (а.с. 13).

Не погодившись із отриманою відмовою у задоволенні клопотання, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі № 120/2248/19-а адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, при розгляді клопотання ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 від 17.06.2019 року. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 від 17.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавневської сільської ради Літинського району Вінницької області, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні, та прийняти мотивоване рішення, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с.14-19).

Приймаючи зазначене рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 17.06.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з урахуванням вимог ст. 118 ч.7 ЗК України.

Наказом відповідача від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), оскільки у клопотанні згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій» не зазначено вид документації із землеустрою.

Вважаючи наказ протиправним, з метою захисту прав та законних інтересів свого малолітнього сина ОСОБА_2 , позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності оскаржуваного наказу, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, повинен надати правову оцінку тим обставинам, що зазначені безпосередньо у рішенні суб`єкта владних повноважень як підстави його прийняття (висновок узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, зокрема із правовою позицією, що викладена у постанові від 17.12.2018 справа № 509/4156/15-а).

Суд встановив, що наказ від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ, який оскаржено у цій справі обґрунтовано із посиланням на не зазначення у клопотанні виду документації, згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій», дозвіл на розроблення якої просив надати позивач.

При оцінці правомірності оскаржуваного наказу судом враховується, що право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 18 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 79-1 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється, у тому числі: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Із аналізу вищенаведених норм видно, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (за винятком випадків зміни цільового призначення земельної ділянки).

За основним цільовим призначенням землі поділяються на категорії, до числа яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення (ч. 1 ст. 19 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

В силу положень п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Порядок набуття права власності визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Частина 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачає перелік документів, що має бути поданий до компетентного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме:

клопотання у якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри;

графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб);

документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, якщо особою яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу, підстави для відмови у його наданні (окрім встановлених ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III ), відсутні.

Однак суд звертає увагу на те, що документи які подаються з метою отримання дозволу повинні бути належним чином оформлені, відповідати встановленим до них вимогам, а їх зміст повинен давати можливість перевірити наявність чи відсутність підстав для відмови у наданні дозволу передбачених нормами ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено перелік підстав для відмови у наданні дозволу, за результатами розгляду належним чином оформленого клопотання та додатків до нього. До таких підстав належить:

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно - правових актів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недоліків об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення документації із землеустрою.

Надаючи правову оцінку зазначеній відповідачем підставі для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, суд керується такими мотивами.

Судом встановлено, що 17.06.2019 ОСОБА_1 , в інтересах свого малолітнього сина, ОСОБА_2 , звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області із електронною заявою (клопотанням), зареєстрованою в ГУ Держгеокадастру під номером К-11418/0/94-19 від 18.06.2019, про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області.

При цьому до клопотання додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 та графічний матеріал на земельну ділянку, де зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки.

Суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що у клопотанні позивач просить надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки, не зазначаючи конкретний вид такої документації (із урахуванням ст. 79-1 ЗК України та згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій»).

Відмовляючи у задоволенні клопотання листом від 25.06.2019 № К-11418/0-2231/0/95-19 відповідач на цю обставину уваги не звернув, а підставою для відмови у наданні дозволу стали інші аргументи, протиправність яких встановлено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі № 120/2248/19-а.

Як зазначалося, Вінницький окружний адміністративний суд у прийнятому рішенні від 09.10.2019 у справі № 120/2248/19-а зобов`язав ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 від 17.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні, та прийняти мотивоване рішення, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с.14-19).

Приймаючи Наказ від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ та відмовляючи повторно у задоволенні клопотання позивача та наданні бажаного для позивача дозволу відповідач зіслався на не зазначення позивачем виду документації із землеустрою згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій».

При прийнятті рішення (у формі наказу) відповідач врахував висновки суду у справі № 120/2248/19-а в частині оформлення свого рішення у формі наказу, а не листа, однак при цьому залишив поза увагою деякі інші висновки Вінницького окружного адміністративного суду які зазначені у рішенні від 09.10.2019, яке набрало законної сили, а відтак обов`язкове до виконання.

Так, в мотивувальній частині рішення суд зазначив, що за результатами розгляду клопотання позивача ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області зобов`язане прийняте належним чином оформлений наказ про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 18).

З наведеного вбачається, що при розгляді справи № 120/2248/19-а у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 конкретизовано вид документації із землеустрою, питання щодо надання чи відмови у наданні якої, зобов`язаний був вирішити відповідач на виконання судового рішення.

Рішення суду від 09.10.2019 у справі № 120/2248/19-а є таким, що набрало законної сили, а тому відповідно до ст. 129-1 Конституції України є обов`язкове до виконання сторонами у справі.

З огляду на викладене суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваного рішення ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області , яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (код 01.03). Тому, позов у частині визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області суд зазначає таке.

Наслідком скасування судом у цій справі наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ є те, що клопотання ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 від 17.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою залишається нерозглянутим.

В силу вимог п.п. 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення: про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Розглядаючи цю справу, суд зазначає, що відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 2 КАС України, однією із вимог до рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість

Обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень полягає в дослідженні усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, вона зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

Висновок узгоджується із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.comS.r.l. проти Молдови», заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Виходячи із обставин встановлених у цій справі, відповідач принципу належного урядування як і вимог закону про повне обґрунтування власного рішення не дотримався. Зокрема оскаржувана у справі № 120/2248/19-а бездіяльність при розгляді клопотання ОСОБА_2 від 17.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, як і оскаржений у цій справі наказ за результатом розгляду клопотання не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Такі недоліки у діяльності відповідача перешкоджають позивачу у реалізації його права на обґрунтування своєї незгоди із усіма аргументами відповідача, які перешкоджають задоволенню клопотання та ефективне і швидке оскарження рішення.

Крім того за таких обставин суд позбавлений можливості надати оцінку тому, чи виконані всі умови, визначені нормами Земельного кодексу України для прийняття рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Тому за обставин цієї справи, позовні вимоги у частині зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області прийняти чітко визначене судом рішення не можуть бути задоволені.

Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 17.06.2019 року, та прийняти за результатом розгляду у повній мірі обґрунтоване рішення у формі наказу.

При цьому відповідачу необхідно врахувати такі висновки суду.

По - перше, прийнятий за результатом розгляду клопотання наказ повинен бути повно обґрунтований із посиланням на усі мотиви якими зобов`язаний керуватися суб`єкт владних повноважень у процесі оцінки та аналізу передбачених Земельним кодексом України підстав для прийняття рішення (зокрема ст. ст. 79-1, 116, 118, 122 ЗК України).

По - друге, оцінка клопотання та додатків до нього (зокрема графічного матеріалу, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки) повинна бути спрямована на встановлення правового режиму та місця розташування бажаної для позивача земельної ділянки.

По - третє, вид документації із землеустрою, дозвіл на розроблення якої просить позивач, у разі надання дозволу на його розроблення, повинен узгоджуватися із правовим режимом земельної ділянки та нормами земельного законодавства.

По - четверте, оцінка графічного матеріалу, на якому позивачем зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, повинна ґрунтуватися на нормах Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (висновок узгоджується із практикою застосування Верховним Судом норм земельного законодавства у постановах від 17.12.2018 по справі № 509/4156/15-а та від 06.06.2019 по справі № 804/4435/16).

По - п`яте, вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою передбачений ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

При повторному розгляді клопотання позивача, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області слід врахувати, наведені висновки суду, та прийняти наказ за результатом повного та об`єктивного дослідження усіх умов, визначених нормами Земельного кодексу України, що мають значення для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Відтак, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 від 17.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавневської сільської ради Літинського району Вінницької області, із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні, та прийняти рішення у формі наказу, яким вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту їх понесення учасниками справи.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.11.2019 № 2-22438/15-19-СГ про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 від 17.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Олександрівка на території Журавневської сільської ради Літинського району Вінницької області, із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні, та прийняти рішення у формі наказу, яким вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в інтересах ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області - вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович