Справа № 500/2333/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2333/19

03 лютого 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Гавдяк І.Б.

представника відповідача Дзюбатий А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у Тернопільській області про зобов`язання повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.08.2019,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (надалі, відповідач, ГУНП в Тернопільській області), в якому просив зобов`язати ГУНП в Тернопільській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.08.2019 про перегляд застосування до нього дисциплінарного стягнення та заміни його на менш суворе.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає неправомірним застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Позивач зазначив, що 16.08.2019 звернувся до відповідача із листом-вимогою про перегляд застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та заміни його на догану або сувору догану, однак відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що звільнення позивача є законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності з чинним законодавством у межах повноважень керівника територіального органу поліції, а для його перегляду відсутні правові підстави. Позивач вважає, що відмова відповідача у перегляді застосування до позивача дисциплінарного стягнення та заміни його на менш суворе позбавляє його права, закріпленого в Конституції України, на працю, оскільки звільнення зі служби з Національної поліції України за пунктом 6 частини першої ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" за порушенні службової дисципліни, що виразилось у перебування на службі у стані наркотичного сп`яніння позбавляє позивача працевлаштуватись на будь-яку іншу роботу.

Ухвалою суду від 16.10.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 10 днів з моменту вручення даної ухвали. Позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 26.11.2019 о 12:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що рішення про звільнення позивача є законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності з чинним законодавством у межах повноважень керівника територіального органу поліції, а для його перегляду відсутні правові підстави. На думку представника відповідача, позивачу надавалась відповідь на його звернення, в якій йому було чітко роз`яснено неможливість перегляду застосованого до нього дисциплінарного стягнення, відповідь надана вичерпно в строк передбачений нормами чинного законодавства, тому для повторного розгляду немає жодних правових підстав. Крім того, вважає, що з даного позову слідує, що позивач знову намагається звернутися із позовом про поновлення на службі. Просив відмовити у задоволенні даного позову.

26.11.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 16.12.2019 о 10:00 год. 16.12.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 16.01.2020 о 10:00 год. 16.01.2020 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 28.01.2020 о 11:30 год. 28.01.2020 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 03.02.2020 о 10:00 год.

03.02.2020 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю, з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві.

Судом встановлено, що 16.08.2019 позивач звернувся до ГУНП в Тернопільській області із зверненням, в якому просив переглянути застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та замінити його на догану або сувору догану, про результати розгляду даного звернення просив повідомити його в письмовій формі у встановлений законом термін, надіславши відповідь на його адресу. Вказане звернення, зареєстроване в СДЗ ГУНП в Тернопільській області в Журналі реєстрації звернень громадян 20.08.2019 за №А-16.

Листом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 10.09.2019 №А/7/г/03/2019 позивача повідомлено про те, що рішення про його звільнення є законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності з чинним законодавством у межах повноважень керівника територіального органу поліції, а для його перегляну відсутні правові підстави.

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оскільки позивач просить суд зобов`язати відповідача повторно розглянути його звернення про перегляд застосування до нього дисциплінарного стягнення та заміни його на менш суворе, спірні правовідносини регулюються у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (надалі, Закон №393/96).

Визначаючись з позовними вимогами, суд зазначає, що згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону №393/96, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян, згідно ст. 3 Закону №393/96, розуміються викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно зі ст. 7 Закону №393/96, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина перша статті 15 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Відповідно до вимог статті 20 Закону №393/96, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена відповідна заява, зокрема, юридичної особи, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, надати відповідь, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити про наслідки розгляду такої заяви.

Розглянувши по суті звернення позивача від 16.08.2019, відповідач листом від 10.09.2019 №А/7/г/03/2018 надав відповідь, в якій зазначив, що рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби є законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності з чинним законодавством у межах повноважень керівника територіального органу поліції, а для його перегляду відсутні правові підстави. Також, даним листом роз`яснено, що відповідно до ст.15 та ст.16 Закону України "Про звернення громадян", у разі незгоди із прийнятим рішенням, позивач має право оскаржити його в порядку та у терміни передбачені законодавством.

При цьому, на думку суду, позивач у спірному випадку направив до відповідача саме звернення від 16.08.2019 у розумінні ст.3 Закону №393/96, відповідь на яке надана відповідачем у письмовій формі, тобто у спосіб, зазначений позивачем у даному зверненні, а також у строк встановлений цим Законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що внаслідок відмови відповідача у перегляді застосування до позивача на дисциплінарного стягнення та заміни його на менш суворе позбавляє позивача права, закріпленого в Конституції України - на працю, оскільки звільнення зі служби з Національної поліції України за пунктом 6 частини першої ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" за порушення службової дисципліни, що виразилось у перебування на службі у стані наркотичного сп`яніння позбавляє позивача працевлаштуватись на будь - яку іншу роботу.

При цьому, в ході розгляду даної справи по суті спору доводи сторони позивача загалом зводяться до протиправності та скасування наказу про звільнення його зі служби в поліції та про поновлення на роботі, однак суд не приймає до уваги такі доводи, оскільки предметом розгляду даної справи є зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача, що врегульовується у відповідності до Закону № 393/96, а не норм законодавства у сфері прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення.

Крім того, суд зазначає, що позивач 10.05.18 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, однак 30.05.18 ухвалою суду позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї документи повернута позивачу. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 року ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 про повернення позовної заяви у справі № 819/831/18 залишено без змін.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, суд вважає, з урахуванням норм ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), що відповідач надав позивачеві відповідь на його звернення по суті вичерпно, в строк, встановлений законом, у межах своїх повноважень та у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про зобов`язання повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.08.2019 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 07 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.