Справа № 810/3787/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м. Київ № 810/3787/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Бровчук Ю.В.;

за участю представника позивача - Шинкарука М.М.;

відповідача - Борисова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Прокон" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

у с т а н о в и в:

до суду звернулось ТОВ "Прокон" з вимогою про визнання протиправним та скасування ППР ГУ ДФС у Київській області від 15.06.2018 № форми "Р" про сплату податку на додану вартість у сумі 254884 грн. та штрафних санкцій у сумі 63721 грн. на загальну суму 318605 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про безтоварність фінансово-господарських операцій з контрагентами товариства є безпідставними, а прийняте за результатами розгляду акта перевірки податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню. Позивач стверджує, що правомірно сформував дані бухгалтерського та податкового обліку за наслідками взаємовідносин з ТОВ «Грейсмарт», ТОВ «Енерком груп», ТОВ "БК-Альянс Груп"; господарські операції з вказаними контрагентами підтверджені належним чином складеними та оформленими первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування, відомості про зміст, характер та обсяг спірних операції, зокрема, податковими та видатковими накладними, документами, що підтверджують реальність придбання товарів ТОВ "Прокон", тощо.

Ухвалою суду від 27.07.2018 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.08.2018.

20.08.2018, відкладено проведення підготовчого засідання на 14.09.2018 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

04.09.2018, відповідач надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкове повідомлення-рішення є законним. Просив у задоволенні позову відмовити.

У якості підстав для невизнання позову, уповноважений представник податкового органу вказав, що при дослідженні господарських операцій позивача з придбання ТОВ "БК-Альянс Груп" товару було встановлено, що номеклатура цигарок в асортименті, автомобілей, побутової техніки, газу тощо, реалізованого ТОВ "Прокон" у рядку 10.1 Придбання (виготовлення) товарів необоротних активів внесено лише операцію з придбання поислювача та очищувача повітря. Також у Єдиному державному реєстрі судових рішень знаходяться відомості про кримінальне провадження стосовно факту можливої участі "БК-Альянс Груп" у незаконній діяльності.

Крім того, стверджував представник відповідача, оскільки ТОВ "Гресмарт" та ТОВ "Енерком Груп" склало первинні документи на адресу позивача, які не відповідають фактичному руху активів, останні не можуть враховуватись в даних податкового обліку.

14.09.2018 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою суду від 05.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 26.11.2018 для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача Шинкарук М.М. підтримав заявлені вимоги та надав пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

Представник відповідача Борисов І.І. у судовому засіданні 14.12.2018 позов не визнав та пояснив, що перевіркою повноти визначення значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за період з 01.09.2017 по 31.10.2017, з 01.12.2017 по 31.12.2017 відповідачем було виявлено заниження позивачем податку на додану вартість всього у сумі 254 884,00 грн., оскільки відсутність відповідних товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості на товар, актів приймання-передачі продукції та інших фінансово-звітних документів є підтвердженням відсутності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами у зазначені періоди. Крім того за наявною у податкового органу інформацією, по факту незаконної діяльності контрагентів позивача порушені кримінальні провадження. Тому виявлені у ході перевірки позивача обставини дають безумовні підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентами в охоплений перевіркою період не відбувались та, що ТОВ "Прокон" при декларуванні допустило порушення вимог п.44.1 ст.44, п.198.6 ст. 196 ПК України, що призвело до завищення задекларованих показників у рядку 10.1 "Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: з основною ставкою" при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами всього у сумі 254 884,30 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

ТОВ "Прокон" зареєстровано в якості юридичної особи, перебуває на обліку у Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, рахується на обліку податкового органу як платник ПДВ відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 13857459 від 27.10.2003, виданого ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області, податковий номер платника ПДВ НОМЕР_1 (а.с. 107, 108-113).

На підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 17.05.2018 року №1066, направлення на перевірку позивача від 18.05.2018 № 1518, виданого ГУ ДФС у Київській області, фахівцями контролюючого органу згідно із п.75.1.2, п. 75.1 ст. 75, п.78.1.4, п. 78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України з 18.05.2018 по 24.05.2018, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Прокон" на предмет дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Грейсмарт" за період з 01.10.2017 по 31.10.2017, ТОВ "Енерком Ґруп" за період з 01.09.2017 по 30.09.2017, ТОВ "БК-Альянс Груп" за період з 01.12.2017 по 31.12.2017.

Проведеною перевіркою податкового органу були виявлені порушення ТОВ «Прокон» п.44.1 ст.44, п.198.6 ст. 196 ПК України, в результаті чого, занижено податок на додану вартість в періоди, що перевірялись, на загальну суму 254 884 грн., в тому числі за вересень 2017 в сумі 43 213 грн., за жовтень 2017 в сумі 178 371 грн., за грудень 2017 в сумі 33 300 грн.

Результати перевірки оформлені актом від 01.06.2018 №450/10-36-14-14/32684009 (а.с. 21-29).

На підставі акта перевірки, відповідно до п.54.3.2, п.54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 ПК України ГУ ДФС у Київській області було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення, а саме від 15.06.2018 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 318 605 грн., у тому числі на 254 884 грн. за основним платежем, та на 63 721 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 15-16).

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки ГУ ДФС про відсутність у контрагентів позивача законного введення в обіг номенклатури товарів (послуг), які надані ТОВ "Прокон"; встановлення факту неукладання письмовиих договорів між ТОВ "Енерком Груп", ТОВ "Грейсмарт" та ТОВ "Прокон"; підприємства ТОВ "Грейсмарт", ТОВ "Енерком Груп", ТОВ "БК-Альянс Груп" склали первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні тощо) на адресу ТОВ "Прокон", які не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватися в даних податкового обліку, а тому господарські операції між зазначеними контрагентами та позивачем не відбулись.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ "Грейсмарт", ТОВ "Енерком Груп" та ТОВ "БК-Альянс Груп", на підставі яких були сформовані спірні суми податкових вигод, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, мету придбання та обставини використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, судом встановлено наступне:

20.09.2017 між ТОВ "Прокон" (покупець) та ТОВ "Енерком Груп" (постачальник) був укладений договір поставки № 2009 у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язувався поставити й передати у власність покупця визначені у специфікації товари, а покупець зобов`язувався прийняти товар і оплатити його вартість (30-32).

У специфікаціях до договору від 22.09.2017 №1 та № 2 сторони домовились про поставку товарів - дроту лат. 0,8 мяг. на загальну суму 112 518 грн. та посилювача Colzinc LCD, блискоочищувача Colzinc АСF-ІІ, очищувача Colzinc АСF на загальну суму 146 760 грн. (а.с. 33, 34).

У специфікаціях до договору від 22.09.2017 №1 та № 2 сторони домовились про поставку товарів - дроту лат. 0,8 мяг на загальну суму 112 518 грн. та посилювача Colzinc LCD, блискоочищувача Colzinc АСF-ІІ, очищувача Colzinc АСF на загальну суму 146 760 грн. (а.с. 33, 34).

На підтвердження факту поставки від ТОВ "Енерком Груп" товарів, позивачем до матеріалів справи надано звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку ТОВ "Прокон" за 25.09.2017 (а.с. 35-36), рахунок-фактуру №СФ-146 від 22.09.2017 (а.с. 37), рахунок-фактуру № СФ-147 від 22.09.2017 (а.с. 42), видаткову накладну № РН-146 від 22.09.2017 на суму 146760 грн., у тому числі ПДВ 24460 грн. (а.с. 38), видаткову накладну № БК-0000005 від 22.09.2017 на суму 112 518 грн., у тому числі ПДВ 18753 грн. (а.с. 43), товарно-транспортні накладні № 1099 від 22.09.2017, № 1100 від 22.09.2017(а.с. 39, 44).

Суму податку на додану вартість у розмірі 43 213 грн., на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "Енерком Груп", позивач включив до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів (а.с. 40, 45).

Судом також встановлено, що 01.10.2017 між ТОВ "Грейсмарт" (постачальник) та ТОВ "Прокон" (покупець) був укладений договір поставки № 01/10 у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язувався поставити й передати у власність покупця визначені у специфікації товари, а покупець зобов`язувався прийняти товар і оплатити його вартість (47-49).

У специфікаціях до договору від 09.10.2017 №1, від 17.10.2017 № 2, від 24.10.2017 № 3, 4, 5, 6 сторони домовились про поставку товарів: сolzinc LCD (посилювач), colzinc ACF (блискоочищувач), colzinc (очищувач) на загальну суму 173 040 грн.; сolzinc LCD (посилювач), colzinc ACF-ІІ (блискоочищувач), colzincACF (очищувач) на загальну суму 237 084 грн.; листа нержав.2,0 мат., листа оцин. 1,5, дроту лат.0,8 мяг. Л63 на загальну суму 121 567,80 грн.; сolzinc LCD (посилювач), colzinc ACF-ІІ (блискоочищувач), colzinc ACF (очищувач) на загальну суму 149 136 грн.;сolzinc LCD (посилювач), colzinc ACF-ІІ (блискоочищувач), colzinc ACF (очищувач) на загальну суму 199 320 грн.; аноди нікелю на загальну суму 190 080 грн. (а.с. 50-55).

На підтвердження реальності господарської операції позивачем до матеріалів справи надано звіт про дебетові та кредитові операції за 23.10.2017, 26.10.2017 (а.с. 56-59), рахунок-фактуру № 7 від 09.10.2017 на суму 173 040 грн. (а.с. 60), товарно-транспортну накладну № 2018 від 09.10.2017 (а.с.62), рахунок-фактуру № 11 від 17.10.2017 на суму 237 084 грн. (а.с. 65); видаткову накладну № 11 від 17.10.2017 на суму 237 084 грн. (а.с. 66); товарно-транспортну накладну № 2019 від 17.10.2017 (а.с. 67); рахунок-фактуру № 107 від 24.10.2017 на суму 121 567,80 грн.(а.с.70); видаткову накладну № 107 від 24.10.2017 на суму 121 567,80 грн. (а.с.71); товарно-транспортну накладну № 2019 від 24.10.2017 (а.с.72); рахунок-фактуру № 130 від 24.10.2017 на суму 149 136 грн. (а.с.75); видаткову накладну № 130 від 24.10.2017 на суму 149 136 грн. (а.с. 76); товарно-транспортну накладну № 2021 від 24.10.2017 (а.с.77); рахунок-фактуру № 129 від 24.10.2017 на суму 199 320 грн. (а.с.81); видаткову накладну № 129 від 24.10.2017 на суму 199320 грн. (а.с. 82); товарну-транспортну накладну № 2020 від 24.10.2017 (а.с. 83); рахунок-фактуру № 106 від 24.10.2017 на суму 190080 грн. (а.с. 87); видаткову накладну № 106 від 24.10.2017 на суму 190 080 грн. (а.с. 88); товарно-транспортну накладну № 2022 від 24.10.2017 (а.с. 89).

Суму податку на додану вартість у розмірі 178 371 грн., на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «Грейсмарт», позивач включив до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів (а.с.63, 68, 73, 78, 84).

Також, 22.12.2017 між ТОВ "БК-Альянс Груп" (постачальник) та ТОВ "Прокон" (покупець) був укладений договір поставки № 15/12 у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язувався поставити й передати у власність покупця визначені у специфікації товари, а покупець зобов`язувався прийняти товар і оплатити його вартість (92-94).

У специфікації до договору від 22.12.2017 №1сторони домовились про поставку товарів: посилювача сolzinc LCD, протелюкса colzinc ACF-ІІ, модіфайра сolzincACF на загальну суму 199800 грн. (а.с. 95).

На підтвердження реальності господарської операції позивачем до матеріалів справи надано виписку по рахунку позивача від 11.01.2018 (а.с. 96), рахунок на оплату № 524 від 22.12.2017 на загальну суму 199800 грн. (а.с. 97), видаткову накладну № 524 від 22.12.2017 на загальну суму 199800 грн. (а.с. 98), товарну-транспорту накладну № 5218 від 22.12.2017 (а.с. 99).

Суму податку на додану вартість у розмірі 33 300 грн., на підставі податкової накладної, виданої ТОВ «БК-Альянс Груп», позивач включив до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду (а.с.100)

Перевіряючи правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини щодо наявності у ТОВ «Прокон» права на формування податкового кредиту по господарський операцій з ТОВ «Укрлісавтотранс», регулюються ПК України, ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством .

Частиною 2 ст.3 вказаного Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як визначено в ст.9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, вищенаведені норми діючого законодавства чітко визначають перелік документів, які повинні оформлятися при проведенні господарських операцій, вимоги до їх оформлення, а також що фіксують такі первинні бухгалтерські документи.

У відповідності до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Також, п.198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 ПК України).

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, наведені приписи податкового законодавства визначають, що безумовною підставою для формування податкового кредиту є, наявність належно оформлених первинних документів, що підтверджують реальне здійснення господарських операцій та придбання цих товарів/послуг з метою подальшого використання у господарській діяльності. При цьому усі вказані первинні документи підтверджують реальність господарських операцій тільки за умови встановлення самого факту здійснення самої господарської операції.

Виходячи з аналізу наведених норм в їх сукупності, слід зазначити, що ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку на додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає й те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до позиції Верховного Суду відсутність реального вчинення господарських операцій та як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п.44.1 ПКУ не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податків - учасників відповідних операцій.

Отже, в даному випадку, враховуючи специфіку придбаних у контрагента товарів, судом перевірялись фізичні, технічні та технологічні можливості позивача та його контрагентів надати обумовлені договорами поставки товари, а саме: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, платежів, супутніх звичайній господарській діяльності будь-якого господарюючого суб`єкта (комунальні платежі, оренда приміщень, послуги зв`язку, управлінські витрати тощо), або ж залучення контрагентами з цією метою третіх осіб та, відповідно, понесення витрат, пов`язаних із таким залученням, можливість поставки продукції за договором самостійно.

Так, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи бухгалтерського обліку у повній мірі не відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники, не підтверджують фактичне здійснення таких, з огляду на наступне:

так, договори поставок № 2009 від 20.09.2017 та № 01/10 від 01.10.2017 не були представлені суду; в акті перевірки зазначено, що між ТОВ "Прокон" та ТОВ "Енерком Груп", ТОВ "Прокон" та ТОВ "Грейсмарт" взагалі не укладались договори у письмовій формі, що також було підтверджено поясненнями позивача у судовому засіданні стосовно його права укладати угоди у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами тощо. Тому суд не приймає у якості доказів здійснення господарської операції вищезазначені договори поставок, оскільки вони були складені вже після виявлення їх відсутності.

Спеціфікації №1, 2 від 22.09.2017 (а.с. 33, 34) містять відомості про договір № 2009 від 22.09.2017, що не відповідає реквізитам договору поставки № 2009 від 20.09.2017, на який посилається позивач.

Згідно товарно-транспортних накладних № 1100 від 22.09.2017, № 2019 від 17.10.2017, № 5218 від 22.12.2017, водієм ТОВ "Прокон" - ОСОБА_1 на автомобілі марки ГАЗ 3302-14 серії НОМЕР_2 було здійснено доставку товарів з пунктів навантаження контрагентів до пункту розвантаження позивача: Київська область, с.Святопетрівське, вул. Київська, 29, однак, дані накладні не були надані контролюючому органу під час перевірки, а в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі товарів, довіреності на особу, яка здійснювала перевезення товару, подорожні листи, відомості про розвантаження та завантаження придбаного товару, реєстрації заїду та виїзду автомобіля до позивача, документів, які підтверджують факт прийняття товару на склад позивача та його зберігання, відомості щодо перевірки кількості та якості товару відповідно до наданих специфікацій.

Крім того, згідно інформації з баз даних ДФС України, ТОВ "Енерком Груп", ТОВ "Грейсмарт", ТОВ "БК-Альянс Груп" не мають на балансі основних засобів (складські, офісні приміщення, транспортні засобі, земельні ділянки тощо); у фінансовому звіті за 2017 зазначили нульові показники у розділі І про необоротні активи. Відтак, судом не встановлено та не підтверджено наявними у справі доказами рух активів товару як у позивача, так і у його контрагентів.

Судом не встановлено наявності у контрагентів позивачів за договорами поставок власних або орендованих офісних та складських приміщень, власних, орендованих або залучених транспортних засобів, трудових ресурсів необхідних для здійснення звичайної господарської діяльності та, зокрема, для виконання спірних операцій. Крім того, матеріали справи не містять доказів про наявність складських приміщень та трудових ресурсів необхідних для обслуговування та заявлених у документах бухгалтерського обліку господарських операцій.

За наслідком відпрацювання відповідачем усіх ймовірних ланцюгів придбання (введення) в обіг товарів (послуг), показаних позивачем у бухгалтерських документах та ввезених на митну територію України або факту придбання відповідних товарів у постачальників-резидентів України, було встановлено, що у ТОВ "Енерком Груп", ТОВ "Грейсмарт" та ТОВ "БК-Альянс Груп" відсутнє законне введення в обіг номенклатури товарів (послуг), які надані за відомостями представлених до перевірки документів були передані ТОВ"Прокон".

Також, перевіркою було встановлено, що у вказаних для перевірки періодах ТОВ «Прокон» документально оформило придбання у контрагентів-постачальників таких товарів: посилювач, очищувач, блискоочищувач, дріт, аноди нікелю, лист оцинкований, в той час як номенклатура придбаних та реалізованих контрагентами товарів передбачає: цигарки в асортименті, лосось, креветки, кальмари, хутро вівці, вироби з композитної шкіри, автомобілі, будівельно-монтажні роботи, побутова техніка, газ, паливо, курячі голови, бройлери, фрукти.

Суттєва розбіжність у номенклатурі товарів ТОВ "Прокон" та його контрагентів жодним чином не пояснена представником позивача у судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контрагенти позивача не здійснювали придбання товару, що в подальшому були задокументовані як реалізовані ТОВ "Прокон". Отже, джерело походження товару, реалізованого на адресу позивача не встановлено, походження товару невідоме, що в свою чергу виключає його рух по всьому ланцюгу постачання, а відтак і відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг або реального задекларованого виробництва.

Суд зазначає, що наявність виписок по рахунку позивача за спірними операціями самі по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та, в даному випадку не може бути самостійною підставою для формування сум податкових вигод, оскільки фактично не підтверджує реальність господарських операцій у своїй сукупності.

Перелічені вище первинні документи не засвідчують певні юридичні факти, не містять підтвердження реальності господарської операції між позивачем та контрагентами, тому не беруться судом до уваги.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм матеріального права та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами щодо фіктивної діяльності контрагентів позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, оскільки реальність виконання взятих зобов`язань позивачем за укладеними договором не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які б у повній мірі відображали зміст господарської операції та їх вартісні показники, а тому у позивача були відсутні підстави відображення наслідків цих господарських операцій в податковому обліку та податкове повідомлення-рішення відповідача № від 15.06.2018 винесено правомірно.

Верховним Судом в ухвалі від 25.04.2018 у справі № 2а-18587/10/2670 висловлено правову позицію, що право на віднесення сум до складу витрат при обчисленні об`єкту оподаткування податку на прибуток та право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникають у разі здійснення господарських операцій, підтверджених відповідними розрахунковими платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Факт відсутності, або невідповідності первинного документу, який посвідчує господарську операцію, встановленим вимогам, унеможливлює формування на його підставі витрат або податкового кредиту.

При цьому суд наголошує, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування висновків акту перевірки. Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки акту перевірки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених контролюючим органом.

З огляду на те, що позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття ГУ ДФС України у Київській області спірного податкового повідомлення - рішення.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За таких обставин, суд вважає, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2018 про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ, податковий орган виходив із встановлених під час перевірки обставин, та діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, визначений діючим законодавством.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених ТОВ "Прокон" позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Прокон" (код 32684009, с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області, вул. Київська, 29) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області (код 39393260, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.06.2018 р., - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Брагіна О.Є.