Справа № 460/66/20
Суддя: Гудима Н.С.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2020 року м. Рівне №460/66/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

03.01.2020 на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75 процентів заробітку та зобов`язання провести таких перерахунок пенсії, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 01.03.2019.

Ухвалою від 08.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.01.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.19-20).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою та має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії. В жовтні 2019 року позивач звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, однак листом від 08.11.2019 їй було відмовлено у такому перерахунку. Вважає дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, а тому просить у судовому порядку зобов`язати відповідача провести перерахунок і виплату пенсії.

На обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148, згідно з п.2 п.п.3 розділу І якого норму ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вважає, що оскільки пенсія позивачу призначена на підставі ч.1 ст.27 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то підстав застосовувати ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" немає, а отже відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв правомірно та обґрунтовано. За таких обставин, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію по віку з 01.12.1991, що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 від 29.07.2004 (а.с.9) та довідкою Дубровицького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.14).

Поряд з цим, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_2 , виданого 25.11.1992 (а.с.10).

25.10.2019 ОСОБА_1 звернулася з заявою до відповідача про перерахунок пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку (а.с.15).

У відповідь на заяву позивача Дубровицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом за №849/02.8 від 08.11.2019 повідомило, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148 внесено зміни до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якими збільшення пенсії, зокрема, на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років чоловікам та 15 років жінкам, але не вище 75 процентів заробітку, застосовується виключно у разі призначення пенсії на умовах частини другої ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. А проводити перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" недоцільно (а.с.9).

Не погоджуючись з правомірністю дій пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Згідно зі статтею 55 цього Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Також цією статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Статтею 56 цього Закону встановлені пільги щодо обчислення стажу роботи (служби). Так, згідно з пунктом 2 цієї статті, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" №2148-VIII від 03.10.2017, згідно із пунктом 3 частини 2 розділу І якого ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Абзацом 2 цієї частини встановлено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 із урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до цього, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина, визначена у абз.2 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (понаднормовий страховий стаж) має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №338/829/17, від 26.11.2019 у справі №572/1263/17, від 06.02.2018 у справі №560/675/17.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач віднесений до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 із зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991. Відповідно до цього, позивач не лише має право на пенсію в повному розмірі як громадянин, віднесений до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 3, а й право на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, тобто понад 15 років.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо збільшення на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

З огляду на це, суд вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, з метою повного судового захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Відповідно до статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 4 статті 45 цього Закону зазначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою про перерахунок пенсії за віком із урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 25.10.2019 (а.с.15).

Таким чином, на підставі вимог ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 її права та інтереси підлягають судовому захисту, починаючи з 01.11.2019.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 01.03.2019, то суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Позивачем у позовній заяві жодних аргументів на обґрунтування вказаної вимоги не зазначено та будь- яких доказів на їх підтвердження не долучено.

Предметом спору у даній справі є наявність у позивача права на перерахунок пенсії за віком із урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як свідчать матеріали справи та, зокрема, заява ОСОБА_1 від 25.10.2019 та лист відповідача від 08.11.2019 за №849/02.8, позивач не зверталася до пенсійного органу з заявою про перерахунок її пенсії, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 01.03.2019, а Головне управління Пенсійного органу в Рівненській області відповідно не здійснювало розгляду вказаного питання.

Саме до повноважень органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов`язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта. Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

У своєму листі №849/02.8 відповідач не зазначав щодо наявності чи відсутності у позивача підстав для перерахунку пенсії, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 01.03.2019. Тобто, він фактично не відмовляв позивачу по суті проведення перерахунку з таких підстав.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 01.03.2019, є передчасними, оскільки до розгляду пенсійним органом відповідного питання спір про такий перерахунок (чи відмову у перерахунку) не може бути предметом судового розгляду.

Суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, до повноважень яких, зокрема, віднесено функції щодо перерахунку пенсії, та зобов`язувати відповідача прийняти те чи інше рішення, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Водночас, суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість застосування до позивача ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у попередній редакції з посиланням на умову, яка пов`язується з призначенням особі пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (так звана двоскладова формула).

Суд звертає увагу на те, що пенсія позивачу була призначена задовго до внесення до закону змін, які передбачили цю умову (тобто до 03.10.2017), відтак попередня редакція цієї статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії саме на підставі ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначені зміни (після 03.10.2017) стосуються лише тих пенсій, які були призначені вперше та виключно після внесення цих змін. За таких умов, оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку, то на неї не поширюється вказана умова.

При цьому, суд зауважує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В даній справі відповідачем не доведено, що пенсія позивачу призначена на умовах, інших ніж передбачені у частині другій статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003.

Крім того, суд звертає увагу на неприпустимість прийняття органом влади таких роз`яснень, які підміняють собою рішення та обумовлені категоріями доцільності чи недоцільності, як це має місце у даній справі. Зі змісту відмови, наданої позивачу, вбачається, що відповідач посилається на розрахунок пенсії, виходячи з двоскладової формули, чого далі робить висновок про недоцільність перерахунку, про який просить позивач, оскільки розмір пенсії начебто підлягатиме зменшенню. При цьому, відповідач у листі не зазначає про те, що позивачем не дотримано будь - які вимоги стосовно наявності або форми документів, які подаються для проведення перерахунку, їх недостатності або невідповідності.

Суд вважає, що суб`єкт владних повноважень не може на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на пенсійне забезпечення та впливати на його волевиявлення з мотивів доцільності або недоцільності вчинення певних дій. У разі подання особою, яка має на це право, заяви про вчинення на її користь перерахунку або інших дій, суб`єкт владних повноважень повинен вказану заяву розглянути/вирішити/вчинити відповідні дії (по суті), а не відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98). У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy" № 36813/97).

З огляду викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи положення ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 66% в сумі 507,14 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33000, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.11.2019.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 01.03.2019, відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 507 (п`ятсот сім) грн. 14 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2020 року.

Суддя Гудима Н.С.