Справа № 161/19327/19
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

18.11.2020 позивач звернувся в суд з адміністративним позовом первісно до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича про скасування постанови серії ЛВ №53379 про адміністративне правопорушення від 05.11.2019.

Позов обґрунтовує тим, що 05.11.2019 інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцьким А. І. самостійно, без будь-якого повідомлення позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, була складена постанова серії ЛВ №53379. Однак позивач не погоджується з даною постановою, оскільки в супереч положень ст.268 КУпАП, на думку позивача, він був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи чи можливо здійснених інспектором відео- та фото фіксації події, яка дала йому підстави приймати оспорюване рішення; давати пояснення стосовно зазначених у постанові спірних обставин; подавати докази, які спростовують висновки, зроблені у цій постанові; заявляти клопотання щодо витребування документів, які б могли спростувати той факт, що належний йому автомобіль нібито стояв в зоні дії знаку 3.43 «Зупинка заборонена» і цей дорожній знак там дійсно знаходився на законних підставах і він відповідав вимогам національного стандарту України ДСТУ 4100/2014.

На підставі викладеного, просить визнати дії інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького А. І. щодо складання ним постанови серії ЛВ №53379 від 05.11.2019 про адміністративне правопорушення незаконним, а такаж визнати вищевказану постанову протиправною та скасувати її, провадження у справі закрити.

Ухвалою від 27.11.2019 позов прийнято до розгляду, в справі відкрито провадження, встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням сторін.

У встановлений в ухвалі строк, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 14-22).

Ухвалою суду від 18.12.2019 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Управління безпеки міста Львівської міської ради.

Від відповідача Строцького А. І. , 17.12.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Розгляд справи просив проводити у його відсутності а у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Сторони в судове засідання 05.02.2020 не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України в зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, 05.11.2019 інспектором з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Строцьким Артуром Ігоровичем, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), власника (водія) транспортного засобу Volkswagen Touran НОМЕР_2 , який об 11 год. 52 хв. 05.11.2019 у м. Львові по вул. Саксаганського в районі будинку №13, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що створює перешкоду дорожньому руху (зафіксовано на відеореєстратор моделі DMT1), чим порушив п.п. 8.4 «в», 15.2, п. 3.34 розділу 33 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесено постанову серії ЛВ53379 та постановлено визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КУпАП України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ч.2 ст.76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що оскільки відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається при виявленні порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), то основним і єдиним обґрунтуванням винесення інспектором оскаржуваної постанови є фото- чи відео фіксація описаної у постанові події, і саме за допомогою такої фіксації повинна бути відображено зупинка автомобіля позивача біля будинку №13 по вул. Сагсаганського у м. Львові.

Також позивач вказує, що відповідно до ст. 251 КУпАП інспектор повинен був надати, зокрема відеозапис події чи фотокартки, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не можу бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.04.2018 у справі №338/855/17 провадження №К/9901/18195/18.

Одночасно з цим, позивач наголошує на відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалось фіксування зупинки належного позивачу автомобіля, а також посилання у постанові на самі фотографії чи відео, а тому вважає докази такого фіксування не наданими в порядку, передбаченому чинним законодавством.

До поданої заяви позивач долучив постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ53379 від 05.11.2019 та копію паспорта.

Суд критично оцінює посилання позивача на відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалось фіксування зупинки належного позивачу автомобіля, а також посилання у постанові на самі фотографії чи відео, оскільки з наданої самим позивачем копії постанови встановлено, що посилання як на технічний засіб, яким здійснювалось фіксування правопорушення, а саме на відеореєстратор моделі DMT1, так і на матеріали зібрані інспектором, фото знаку та транспортного засобу (у кількості 4 шт.), та схеми зони дії знаку 3.34, у зоні дії якого було здійснено правопорушення, а саме гіперпосилання на відкриту сторінку Управління безпеки міста Львівської міської ради із зазначенням ідентифікатором для доступу - присутні.

Щодо пояснень позивача, викладених у позовній заяві, про те що його автомобіль був припаркований поряд вулиці Саксаганського у м. Львові, в районі вул. Івана Франка разом із великою кількістю так само припаркованих автомобілів і поза межами дії будь-яких дорожніх знаків, які забороняють це робити, суд приходить до висновку про наступне.

При огляді фотографій, виконаних інспектором з паркування (а.с.17-19), видно, що транспортний засіб зупинено в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки на фото знаку та на фото транспортного засобу позивача видно ті самі нерухомі об`єкти, в тому числі будівлі. Зокрема оглянувши, фото 1 (зворотній бік а.с. 17), на якому праворуч дороги за напрямком руху видно будівлю Восьмого апеляційного адміністративного суду (сул. Саксаганського,13), яка перебуває на реконструкції та яка вкрита захисною сіткою, а також фото 2, 3 (а.с.18-19), на яких видно транспортний засіб позивача та цю ж будівлю праворуч дороги за напрямом руху. Тобто, вказаний транспортний засіб дійсно знаходився по вул. Саксаганського в районі будинку №13.

З доданого до відзиву на позовну заяву відповідачем Переліку ділянок вулично-дорожньої мережі, зупинка та стоянка на яких призводить до зменшення пропускної здатності та суттєво перешкоджає або може перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху, затвердженого ухвалою 11-тої сесії 7-го скликання Львівської міської ради №2683 від 07.12.2017, вбачається, що непарна сторона вул. П. Саксаганського є ділянкою вулично-дорожньої мережі, на якій паркування транспортних засобів призводить до зменшення пропускної спроможності та суттєво перешкоджає або може перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху (п. 23 Переліку), а також на цій ділянці доручено відповідній районній адміністрації, Львівському комунальному підприємству «Львівавтодор» та іншим балансоутримувачам вулично-дорожньої мережі в м. Львові забезпечити наявність технічних засобів організації дорожнього руху (дорожніх знаків, розмітки, обмежувальних стовпців тощо), які забороняють зупинку або стоянку транспортних засобів (п.2.1 Ухвали).

Виходячи із наведеного вище, суд критично оцінює доводи позивача про те, що його автомобіль був припаркований поза межами зони дії будь-яких забороняючих знаків.

Зважаючи на те, що відповідачем в порядку виконання ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено правомірність свого рішення, а вимоги позивача є необґрунтованими, то суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.02.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій