Справа № 440/4606/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4606/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4606/19 за позовом ОСОБА_1 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (надалі - відповідач, Мачухівська сільська рада) , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення 21 сесії 7 скликання Мачухівської сільської ради від 30.08.2019, яким йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства у приватну власність, що знаходиться на території Мачухівської сільської ради, а також зобов`язати відповідача надати йому такий дозвіл.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на неправомірну, як на його думку, поведінку відповідача, що перешкоджає в реалізації гарантованого державою права особи на отримання у власність земельної ділянки.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

23.12.2019 від Мачухівської сільської ради надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач висловив свої заперечення проти позову. Вказує, що земельну ділянку з кадастровим номером :00:009:0022 площею 8,969 га, за рахунок якої позивач бажає отримати 2,00 га, на засіданнях профільних постійних комісій вирішено виділити для надання у приватну власність учасникам АТО та вчителям. Після подання відповідних заяв, вказаним особам надано дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. До того ж відповідно до чинного законодавства суд не вправі зобов`язувати орган місцевого самоврядування приймати рішення по суті заяви (а.с. 40-44).

28.01.2020 до суду від представника позивача Кумечко М.С. надійшла відповідь на відзив, в якій та зазначає, що дозвільні рішення відповідача на інших громадян надано 30.08.2019, тобто в той же день коли позивач отримала відмову. Вказує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає позитивного рішення про надання її у власність, тому правильною і законною поведінкою відповідача в даному випадку є надання дозволу усім громадянам, оскільки така підстава як надання дозволу іншому громадянину не визначена серед переліку підстав для відмови у наданні дозволу відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України. Наголошує, що орган місцевого самоврядування не наділений дискреційними повноваженнями при прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки (а.с. 113-115).

Також, 28.01.2020 до суду від представника позивача Кумечко М.С. надійшли заява та клопотання про стягнення судових витрат в порядку ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 8900,00 грн (а.с. 117-121).

Суд розглядає дану справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як стверджує ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на отримання земельної ділянки у власність відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, він звернувся до Мачухівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності з масиву земельної ділянки за кадастровим номером :00:009:0022 для ведення особистого селянського господарства на території Мачухівської сільської ради , яка знаходиться за межами населених пунктів (а.с. 32).

До заяви, окрім документів, що посвідчують особу позивач додав викопіювання з бажаним місцем розташування земельної ділянки (а.с. 33-37).

Листом від 16.08.2019 вих №02-23/1932 позивача повідомлено, що його заяву буде розглянуто на черговій 21 сесії 7 скликання Мачухівської сільської ради 30.08.2019 (а.с. 15).

Рішенням 21 сесії 7 скликання Мачухівської сільської ради від 30.08.2019 №21/VII-761 відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код 01.03 згідно КВЦПЗ) (рілля) орієнтовною площею 2,00 га за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка надана в користування іншому громадянину (а.с. 17).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Мачухівської сільської ради від 24.09.2019 №02-23/2319 (а.с. 16).

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 30.08.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частина сьома статті 118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач зазначив, що обрана ОСОБА_1 земельна ділянка надана в користування іншому громадянину.

На підтвердження цих доводів відповідач разом з відзивом на позов надав копії матеріалів звернень та прийнятих за наслідками їх розгляду позитивних рішень відповідача про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Разом з цим, відомостей про факт набуття будь-якою з цих осіб прав на відповідну земельну ділянку матеріали даної адміністративної справи не містять.

З відкритих джерел суд встановив, що за даними Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером :00:009:0022 площею 8,969 га відноситься до земель комунальної власності з цільовим призначенням - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, суду не надано відомостей про прийняття Мачухівською сільською радою рішень щодо виділення спірної земельної ділянки у натурі (на місцевості) хоча б комусь, як і відомостей про затвердження документації із землеустрою у встановленому законом порядку, не підтверджено й факту здійснення державної реєстрації прав власності третіх осіб на спірну земельну ділянку.

З огляду на такі обставини у суду немає підстав вважати, що обрана позивачем земельна ділянка площею 2,00 га є обтяженою правами на неї з боку третіх осіб.

До того ж суд враховує те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №826/5735/16.

Таким чином відповідач не довів суду правомірності відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з чим рішення 21 сесії 7 скликання Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 30.08.2019 №21/VII-761, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код 01.03 згідно КВЦПЗ) (рілля) орієнтовною площею 2,00 га за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради підлягає скасуванню як протиправне.

При цьому вимога позивача про зобов`язання відповідача надати саме дозвіл на розробку проекту землеустрою задоволеною бути не може, оскільки суд не може досліджувати інших обставин, що можуть бути перешкодою в наданні такого дозволу, які не досліджувалися відповідачем, оскільки ці повноваження відносяться до його виключної компетенції.

З приводу тверджень позивача про порушення відповідачем місячного строку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Дійсно, як це передбачено частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, для розгляду клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлено місячний строк.

Відповідно до частини п`ятої статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою 08.07.2019 (згідно із відтиском вхідного штампу). Рішення ж по суті заяви було прийнято лише 30.08.2019 (а.с. 15).

Отже, відповідач допустив порушення місячного строку розгляду клопотання позивача.

Разом з тим, слід зазначити, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення власних повноважень суб`єкта владних повноважень. При цьому недотримання строку прийняття рішення ще не свідчить про його автоматичну протиправність за відсутності відповідного припису в законі. Тому, сам по собі пропуск цього строку ніяк не вказує на протиправність ухваленого по суті спірного питання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Судової палати щодо захисту соціальних прав від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а. За викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Вирішуючи заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд встановив, що 07.07.2019 між гр. ОСОБА_1 (клієнт) та Кумечко М.С. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого гонорар адвоката визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо на підставі складених додатків до цього договору, а також актів виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 19).

Представник позивача до позову надала попередній розрахунок вартості послуг та роботи адвоката Кумечко М.С. за надання правової допомоги від 07.07.2019 на загальну суму 8200 грн, а до клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - копії акту виконаних робіт (наданих послуг) від 24.01.2020, в якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 8900,00 грн (з урахування подання відповіді на відзив та клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу), квитанції від 24.01.2020 №11 (а.с. 122-123).

Дослідивши акт виконаних робіт за договором, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд оцінює вартість наданих адвокатом послуг з правничої допомоги позивачу в 400 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для відшкодування судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Історична, 1, с. Мачухи, Полтавський район, Полтавська область, 38754, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 21 сесії 7 скликання Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 30.08.2019 №21/VII-761 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код 01.03 згідно КВЦПЗ) (рілля) орієнтовною площею 2,00 га за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавської області з земель державної власності сільськогосподарського призначення учаснику бойових дій гр. ОСОБА_1 та передачу вказаної ділянки йому у власність".

Зобов`язати Мачухівську сільську раду Полтавського району Полтавської області (вул. Історична, 1, с. Мачухи, Полтавський район, Полтавська область, 38754, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код 01.03 згідно КВЦПЗ) (рілля) орієнтовною площею 2,00 га за межами населеного пункту на території Мачухівської сільської ради Полтавської області із земель запасу сільської ради, з урахуванням висновків, сформульованих судом у даному рішенні.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Історична, 1, с. Мачухи, Полтавський район, Полтавська область, 38754, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) обґрунтований розмір витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги, у сумі 400 (чотириста) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун