Справа № 300/2363/19
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2020 р. справа № 300/2363/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Одночасно у відповіді від 30.12.2019 на відзив представник позивача просив суд провести розгляд справи № 300/2363/19 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, однак ухвалою від 31.12.2019 суд відмовив у задоволенні такого клопотання.
В період з 02.01.2020 року по 17.01.2020 року головуючий суддя у справі перебував у відпустці, з 20.01.2020 року по 24.01.2020 року - у відрядженні для проходження обов`язкового навчання.
Ухвалою від 30.01.2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд витребував в:
- ОСОБА_1 відомості загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу, форми ОК-5 за 2017-2018 роки;
03.02.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду на виконання вимог ухвали від 30.01.2020 представник позивача надав суду відомості з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ОСОБА_1 , форми ОК-5, згідно яких із заробітку позивача сплачено страхові внески лише за 2010 рік.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 з 21.10.1993 зареєстрована як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків та на ринках, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З 17.11.2011 позивач перебувала в стані припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.08.2019 (а.с.10).
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.01.2012 у справі № 5010/2521/2011-9/96 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення збитків, за заявою ОСОБА_3 вжито заходів забезпечення позову, а саме: заборонено державному реєстратору проведення будь-яких реєстраційних дій щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.11-12).
11.12.2012 рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 5010/2521/2011-9/96 в задоволенні позову відмовлено, водночас вказаним судовим рішенням не вирішено питання про скасування вжитих заходів забезпечення позову (а.с.13-14).
Відповідач направив вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-136932-55У поштовим зв`язком з рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення на адресу позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулось на адресу відповідача з відміткою установи зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.46-48).
07.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі № 5010/2521/2011-9/96.
Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 08.08.2019 задовольнив заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.01.2012 у справі № 5010/2521/2011-9/96 (а.с.26).
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.08.2019 здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1
Вважаючи вищевказану вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018 протиправною, представник позивача звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просив її скасувати.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Щодо строків звернення до суду з цим позовом, то суд вказує на таке.
Головне управління ДФС в Івано-Франківській області направило вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018 поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулось на адресу відповідача з відміткою установи зв`язку «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.46-48).
Представник позивача в позовній заяві зазначив, що кореспонденція на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , зазвичай не надходить, оскільки за цією адресою знаходиться військова частина, а не житло позивачки. Таким чином, ОСОБА_1 не отримувала жодних повідомлень від Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.
На підтвердження вказаних доводів, представник позивача долучив до позовної заяви копії листів військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2012 № 140 та від 19.11.2019 № 350/484/2/1820, згідно яких повідомлено ОСОБА_1 , що листоноші військової частини отримують поштову кореспонденцію лише для тих військовослужбовців, які на даний час проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_1 не є військовослужбовцем чи членом сім`ї військовослужбовця, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому відсутня інформація про надходження на ім`я позивача поштової кореспонденції (а.с.22-23).
Строки звернення до суду визначені в статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Так, відповідно до частин 1-3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
В даному випадку, нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами щодо оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є частина 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якої у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
В даному випадку, судом встановлено про те, що позивач пропустила встановлений вище 10-денний строк звернення до суду.
Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд зазначає таке.
Таким чином, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.
Щодо підстав прийняття Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018, то суд вказує на таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі Закон № 2464-VI).
Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому, недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Платники єдиного внеску визначені в частині 1 статті 4 Закону № 2464-VI. Так, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, серед інших, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
В даному випадку, ОСОБА_1 з 21.10.1993 по 30.08.2019 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець.
В період 2017-2018 років позивач як фізична особа підприємець перебувала на спрощеній системі оподаткування, а тому згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 2464-VI була платником єдиного внеску.
Облік платників єдиного внеску регламентований статтею 5 Закону № 2464-VI.
Так, відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018), облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік осіб, зазначених:
- в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей;
- в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - здійснюється не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви;
- в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону - здійснюється на підставі подання копії свідоцтва про державну реєстрацію угоди про розподіл продукції не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви.
Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VI).
Таким чином, норми Закону № 2464-VI не передбачають звільнення особи від сплати єдиного внеску в разі якщо в такої особи в спірних періодах не було доходу, що свідчить про безпідставність доводів представника позивача про відсутність в ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує доходу, обов`язку зі сплати єдиного внеску.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина 5 статті 8 Закону № 2464-VI).
В даному випадку, 09.02.2018 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області нарахувало ОСОБА_1 єдиний внесок за 2017 рік в розмірі 8448,00 грн. з розрахунку 704,00 грн. мінімального страхового внеску (22% від розміру мінімальної заробітної плати станом на початок календарного року, що складає в 2017 році 3200 грн.)
За три квартали 2018 року позивачу нараховано єдиний внесок в розмірі 7371,54 грн. з урахуванням розміру мінімального страхового внеску в 2018 року, що становив 819,06 грн. (22% від розміру мінімальної заробітної плати станом на початок календарного року, що складає в 2018 році 3723 грн.)
Відповідно до частини 2 статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина 4 статті 25 Закону № 2464-VI).
Представник позивача у відповіді на відзив звернув увагу на те, що на час виникнення спірних правовідносин - 17.11.2011, адміністрування єдиного соціального внеску здійснювали органи Пенсійного фонду України до 01.10.2013, а чинне на той час законодавство передбачало для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проведення пенсійним органом перевірки та видачу довідки про відсутність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, однак щодо позивача таких дій в період з 17.11.2011 по 07.07.2014 вчинено не було.
Так, згідно з пунктом 5.2 Порядку взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-6 (в редакції, чинній до 16.12.2012) у разі отримання від державного реєстратора повідомлення про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності орган Пенсійного фонду в 10-денний термін проводить документальну перевірку платника єдиного внеску, що має найманих працівників, щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску. На основі акта перевірки платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки.
Фізичні особи - підприємці, які не мають найманих працівників, подають до органу Пенсійного фонду звіт про нараховані суми єдиного внеску за період роботи у звітному році та копію акта перевірки органу державної податкової служби і здійснюють остаточні розрахунки.
Після проведення позапланової перевірки фізичної особи - підприємця, яка має найманих працівників, звірення розрахунків з платником єдиного внеску, проведення ним остаточного розрахунку та на підставі довідок про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів, наданих фондами соціального страхування за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку, орган Пенсійного фонду України складає довідку про відсутність заборгованості.
За зверненням фізичної особи - підприємця або уповноваженої нею особи довідка про відсутність заборгованості може бути видана органом Пенсійного фонду України такій особі безпосередньо в органі Пенсійного фонду України, але не пізніше третього робочого дня, наступного за днем реєстрації довідки в органі Пенсійного фонду України. Після закінчення триденного строку вона направляється поштою за адресою, указаною у зверненні.
У разі якщо фонди соціального страхування не надали органу Пенсійного фонду України довідки про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку або рішення про відмову в видачі довідки про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку за 10 днів до закінчення строку заявлення кредиторами своїх вимог фізичній особі - підприємцю, то орган Пенсійного фонду України при відсутності заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових коштів до Пенсійного фонду України видає фізичній особі - підприємцю або уповноваженій нею особі довідку про відсутність заборгованості, в якій зазначається інформація про відсутність довідки про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів відповідного фонду соціального страхування.
У разі якщо фізична особа - підприємець не здійснила розрахунки з Пенсійним фондом України або фонди соціального страхування надали органу Пенсійного фонду України рішення про відмову у видачі довідки про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку за 10 днів до закінчення строку заявлення кредиторами своїх вимог фізичній особі - підприємцю, орган Пенсійного фонду України видає такій особі рішення про відмову у видачі довідки про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових коштів до Пенсійного фонду України і фондів соціального страхування за формою згідно з додатком 10 до цього Порядку.
Відповідно до пункту 5.3 Порядку взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-6 (в редакції, чинній до 16.12.2012) після одержання від державного реєстратора відомостей з реєстраційної картки про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця органи Пенсійного фонду знімають з обліку платника єдиного внеску, що фіксується у журналі обліку платників єдиного внеску та реєстрі страхувальників, та безоплатно надсилають йому поштою з повідомленням про вручення не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця повідомлення про зняття з обліку такої особи за формою згідно з додатком 7. Справа такого платника єдиного внеску здається до архіву органу Пенсійного фонду після закінчення звітного року.
При цьому, Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України № 455 від 09.09.2013, не містила вимог про подання ліквідаційного звіту по єдиному внеску.
Таким чином, на думку представника позивача, в 2012-2018 роках установи Пенсійного фонду України та Державної податкової інспекції не виконали свого обов`язку щодо завершення останнього циклу господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 і повідомлення державного реєстратора, що причинило в подальшому безпідставне нарахування єдиного внеску.
В свою чергу, суд погоджується з тим, що контролюючі органи допустили певні порушення Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України № 455 від 09.09.2013, та Порядку взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-6. Однак навіть, якщо припустити їх дотримання, то підставою для не проведення державної реєстрації припинення фізичної особи-підприємця та, як наслідок, зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, була ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 06.01.2012 у справі № 5010/2521/2011-9/96 про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: про заборону державному реєстратору проведення будь-яких реєстраційних дій щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 .
Також представник позивача зазначив, що внаслідок набрання чинності 07.07.2014 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13.05.2014 № 1258-VII в позивача виникло право на «автоматичне» припинення реєстрації підприємницької діяльності. При цьому, законне очікування на «автоматичну» реєстрацію припинення підприємницької діяльності у разі подання раніше заяви про ліквідацію не було здійснено з незалежних від позивачки причин та непередбачених нею обставин, а саме: внаслідок чинності вжитих без її участі та відома 06.01.2012 заходів забезпечення позову у господарській справі № 5010/2521/2011-9/96.
Суд вказує на те, що добросовісна поведінка, про яку зазначив представник позивача, включає в себе не лише вчинення ОСОБА_1 всіх дій для реєстрації припинення підприємницької діяльності, але й дій щодо усунення будь-яких обставин, які перешкоджали такому наслідку.
Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Також суд звертає увагу на те, що складовою частиною розуміння «законності», є доступність закону. Так, відповідно до частини 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
При цьому, оприлюднення законів відбувається не лише в офіційних друкованих виданнях, але й на офіційному веб-сайті Верховної Ради України та є у відкритому доступі.
Отже, що стосується доводів представника позивача про те, що ОСОБА_1 не було відомо про ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.01.2012 у справі № 5010/2521/2011-9/96 про вжиття заходів забезпечення позову, а також те, що позивач не є фахівцем у галузі права, та не могла знати про свої права в цьому процесі, то суд вказує на таке.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 06.01.2012 у справі № 5010/2521/2011-9/96 про вжиття заходів забезпечення прийнята без виклику представників сторін. В той же час, ОСОБА_1 було відомо про існування справи № 5010/2521/2011-9/96, оскільки в ухвалах Господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2012 та від 29.02.2012 про відкладення розгляду справи № 5010/2521/2011-9/96 вказані відомості про присутність ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 під час прийняття вказаних ухвал. Рішення від 11.12.2012 прийнято Господарським судом Івано-Франківської області за участю двох представників Метлюх І.Г., а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Таким чином, в позивача були наявні всі процесуальні можливості знати про матеріали справи та прийняті Господарським судом Івано-Франківської області рішення, навіть ті, які прийняті без участі представників сторін. Окрім цього, ОСОБА_1 як сторона у справі № 5010/2521/2011-9/96 мала право на ознайомлення зі справою. Також суд звертає увагу на те, що всі судові рішення, в тому числі й ухвали, оприлюднюються в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є у відкритому доступі.
Також у відкритому доступі є дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, в частині відомостей щодо припинення фізичної особи-підприємця, що забезпечувало позивачу можливість контролювати зареєстрований власний статус як фізичної особи-підприємця.
За вказаних обставин, ОСОБА_1 як особисто, так і користуючись послугами юриста, могла передбачити наслідки своєї поведінки в розрізі вимог законодавством України (як в адміністративній процедурі реєстрації припинення підприємницької діяльності, так і судовій процесуальній процедурі скасування заходів забезпечення позову в господарській справі № 5010/2521/2011-9/96), з огляду на відкритість даних, та можливість активної реалізації своїх прав як сторони в судовій справі. Однак такі дії позивача, за відсутності доказів протилежного, носили виключно пасивний характер.
Таким чином, причиною того, що ОСОБА_1 до 30.08.2019 мала статус фізичної особи-підприємця і платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, були не тільки обставини щодо частої зміни законодавства, чи бездіяльність органів державної влади (установ пенсійного фонду України, державної податкової інспекції, господарського суду), але й поведінка позивача, яка не вжила всіх можливих і належних заходів обачності при реалізації своїх прав.
Щодо доводів представника позивача про те, що відповідно до частини 1 статті 128 Господарського кодексу України на час прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018 позивач фактично втратила статус підприємця, а тому не є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то суд вказує на таке.
Згідно з частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
В свою чергу, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, який є спеціальним законом по відношенню до Господарського кодексу України.
Як зазначено судом вище, платниками єдиного внеску згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. З огляду на те, що ОСОБА_1 з 21.10.1993 по 30.08.2019 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебувала на спрощеній системі оподаткування, а тому згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 2464-VI позивач в спірні звітні періоди 2017-2018 років була платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 3 Інструкції встановлено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вищезазначені положення вказують на те, що відповідач, в разі не виконання платником свого обов`язку по самостійному нарахуванню та сплаті єдиного соціального внеску в звітному періоді, що для позивача відповідає календарному кварталу, вправі нараховувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі даних інформаційної системи навіть за умови відсутності поданої платником єдиного внеску звітності та без проведення перевірки, що, в свою чергу, вказує на безпідставність доводів представника позивача.
При цьому, суд, посилаючись вище на законність в діях відповідача, припускає, що такі схожі процедурні норми можуть, за певних обставин порушувати стандарти права особи на участь в прийнятті рішення. Однак в даному випадку такі дії контролюючого органу були прийняті не через відмінне від платника тлумачення певних спірних обставин, які б вимагали отримання від нього пояснень щодо цих обставин, а за факту несплати платником єдиного соціального внеску в чітко встановленому законом розмірі та періоді. В будь-якому випадку, забезпечення такого права має на меті доведення відсутності обставин, з якими закон пов`язує виникнення певного обов`язку. Тобто чи могла особа, в даному випадку позивач, надавши свої пояснення до 07.11.2018 року, довести контролюючому органу відсутність в неї обов`язку по сплаті єдиного соціального внеску. В даному випадку судом за результатами судового розгляду встановлено, що такий обов`язок у позивача як фізичної особи підприємця, в 2017-2018 роках був наявний.
Суд також звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4 Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога). В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів. Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові. Дата надсилання (вручення) проставляється на корінці вимоги: службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або їх законним чи уповноваженим представником - у разі вручення вимоги під підпис; працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції,- у разі надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця вимоги; інформаційно-телекомунікаційною системою контролюючого органу - у разі надсилання вимоги до електронного кабінету платника (для платників, які пройшли ідентифікацію в електронному кабінеті та обрали спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі). У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Після надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки) платнику корінець такої вимоги з відміткою про вручення підшивається до справи платника та: якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом, підшивається і примірник (копія) рішення суду до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якої відбувся судовий розгляд; у разі списання боргу (недоїмки) у випадках, визначених статтею 25 Закону, підшивається і копія рішення про списання.
Таким чином, з огляду на зміст пункту 4 Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-136932-55У вважається надісланою (врученою) ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 5 Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку. Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу. У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Щодо підставності нарахування Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 роки в розрізі справедливості в діях Держави, з огляду на тривалу процедуру припинення фізичної особи підприємця за її заявою, на яку посилається позивач, то суд звертає увагу на те, що нарахування та сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування спрямована на забезпечення мінімальних гарантій особи на державне соціальне страхування.
Так, Верховний Суд в постанові від 04.12.2019 за результатом розгляду справи № 440/2149/19 зазначив, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Наведене правовое врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності. З огляду на предмет спору у даній справі та вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, суд касаційної інстанції вважає за необхідне сформулювати правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
В даному випадку, згідно відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ОСОБА_1 , форми ОК-5, позивач в 2011-2019 роках не сплачувала єдиний внесок, та не мала жодного доходу. Тобто, ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в мінімальних розмірах забезпечує мінімальні гарантії на належне державне соціальне страхування, в тому числі в подальшому на своє належне пенсійне забезпечення.
Отже, суд вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018 є правомірною, оскільки суд не встановив обставин, які свідчать про її незаконність, та невідповідність іншим критеріям, передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які б в своїй сукупності давали суду підстави для висновку про те, що такий індивідуальний акт контролюючого органу не забезпечив мінімальних стандартів прав позивача при його прийнятті.
Підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018, - належить відмовити.
Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-136932-55У від 07.11.2018.
Судові витрати не розподіляти.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 43142559, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.