Справа № 440/4676/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4676/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги:

протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA 806020/2019/000449/2 від 12 серпня 2019 року.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС України (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував протиправністю та необґрунтованістю оскаржуваного рішення, оскільки для митного оформлення товару - автомобіля AUDI A4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару.

Зазначав, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Єдиною правовою підставою незастосування цього методу являється те, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товару належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми та такими, що у своїй сукупності викликають сумніви у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, методу визначення митної вартості товару.

Крім того, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митницею, не зазначено, митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту та інші комерційні умови поставки, та факти, які вплинули на таке коригування, не зазначено наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

26 грудня 2019 року до суду від Полтавської митниці ДФС надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 65-81).

Зокрема, відповідачем зазначено, що відбулося спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів, а тому у зв`язку з можливим заниженням митної вартості митним органом було здійснено контроль за правильністю визначення митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що заявлено неповні відомості про митну вартість товару - документи, які підтверджують заявлену митну вартість, містять розбіжності, а саме: відсутні банківські та інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проведено консультацію з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митному органі. Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 2533,12 ЕUR, а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками становить 4500 ЕUR. Під час консультацій декларанта зобов`язувалося надати додаткові документи, однак останній не надав додаткові документи, зокрема, не надав банківські чи інші платіжні документи. Відтак, митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України.

З урахуванням наведеного, відповідач вважав, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими.

У відповіді на відзив на позов, що надійшла до суду 13 січня 2020 року, ОСОБА_1 наполягав на протиправності та необхідності скасування спірного рішення (а.с. 113-127). Вказано, що митний орган визначив вартість товару - транспортного засобу незрозуміло за якими цінами, не на підставі вартості автомобіля на ідентичний або подібний товар.

Заперечень на відповідь на відзив від відповідача до суду не надходило.

Позивач у судове засідання, призначене на 29 січня 2020 року не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання 29 січня 2020 року не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, про причини неявки не повідомляв.

З огляду на викладене, та зважаючи на положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

До Полтавської митниці ДФС 12 серпня 2019 року позивачем для проведення митного оформлення подано митну декларацію №UA806020/2019/214183 на автомобіль AUDI A4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів 1781 см3., 120 кВт, тип кузова - седан, 2006 року виготовлення, вартістю за ціною договору 2533,12 Євро.

До оформлення митної декларації, 08.08.2019 позивач звернувся до експерта ОСОБА_2 , який склав звіт про незалежну оцінку вартості дорожнього транспортного засобу № 629, згідно з яким вартість вказаного автомобіля складає 71 172 грн 41 коп /а.с. 32-37/.

На підтвердження заявлених відомостей про вартість товару до митного органу подано: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205010/2019/441336 від 29.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, висновок експертного дослідження, договір купівлі-продажу від 29.05.2019 б/н, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу UA.009.132051-19 від 31.07.2019, договір про надання послуг митного брокера, паспортні документи, декларація митної вартості.

В результаті контролю митної вартості товару митним органом встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, містять розбіжності, а саме: відсутні банківські чи інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Проведено консультацію з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в органі доходів і зборів.

Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 2533,12 Євро, а рівень митної вартості товарів зі схожими характеристиками становить 4500 Євро.

Під час консультацій декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи : - договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, - копії митної декларації країни відправлення, - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Впродовж 10 календарних днів декларант не надав додаткових документів.

12 серпня 2019 року Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA806020/2019/000449/2 (а.с. 82), в якому визначено вартість товару - автомобілю AUDI A4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів 1781 см3., 120 кВт, тип кузова - седан, 2006 року виготовлення, у сумі 4500 Євро. При цьому, у рішенні вказано, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до частини 2 статті 58 МКУ не може бути прийнятий у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості не містять всіх необхідних відомостей та містять розбіжності). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації з декларації UA206030/2019/403198 від 19.02.2019 щодо вартості подібних транспортних засобів.

Як наслідок, відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2019/00892 (а.с. 99), якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією від 12.08.2019 №UA806050.2019.214183 з причин порушення декларантом вимог статті 52 МК України в частині правильності визначення митної вартості товару.

Не погодившись із указаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам позивача, суд дійшов наступного висновку.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Так, у статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Отже, у вказаній статті закріплено право митних органів переконатися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, наданих для цілей митної оцінки, та оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №826/5868/16.

Частиною 1 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Висновки щодо правозастосування

Як слідує зі змісту усіх поданих для декларування товару документів, відомості про митну вартість імпортованого товару у розмірі 1000 Євро серед них містить лише договір купівлі-продажу на бувший у використанні транспортний засіб від 29.05.2019 (а.с.25-26).

Суд зауважує, що під час декларування товару декларантом взагалі не надавалися такі документи, як рахунок-фактура (інвойс) на товар, банківські чи інші платіжні документи, які б могли підтвердити вартість товару.

За твердженням ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 29.05.2019 б/н ним здійснений готівковий розрахунок за придбаний автомобіль в сумі 1000 Євро та платіжний документ йому наданий не був.

Однак, як вбачається зі змісту договору, в ньому відсутнє підтвердження здійсненої оплати за придбаний автомобіль, що підтверджується відсутністю підписів продавця та покупця, а також відсутністю суми сплаченої покупцем та отриманої продавцем готівки у відповідних графах форми договору, що підтверджується відповідним перекладом.

Оскільки до митного контролю не було надано банківських платіжних документів, або будь-яких інших документів, що підтверджують фактичну оплату за автомобіль, митниця правомірно скористалась своїм правом щодо витребування додаткових документів, передбачених ч.3. ст. 53 Митного кодексу України.

Так як після цього від позивача необхідних документів не надійшло, відповідач правомірно дійшов висновку про недотримання позивачем вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: про ненадання ОСОБА_1 підтверджуючих митну вартість документів.

Суд зазначає, що звіт про незалежну оцінку вартості дорожнього транспортного засобу від 08.08.2019 № 629, на який посилається позивач, як на документ, з якого можливо встановити митну вартість, для цілей митного оформлення може мати лише інформативний характер, і не може бути підставою для визначення митної вартості за статтею 64 Митного кодексу України.

Крім того, зі звіту вбачається, що на визначену експертом середню ринкову вартість подібного до оцінюваного автомобіля вплинуло значення середньоарифметичних вартостей автомобілів з більшим пробігом, з огляду на що така середня вартість не може відображати об`єктивну вартість задекларованого позивачем автомобіля.

Таким чином, з огляду на відсутність достовірних відомостей про вартість товару автомобілю за ціною договору, митним органом правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості, оскільки не маючи інформації про вартість автомобіля, відповідач позбавлений можливості використати для визначення його митної вартості будь-який інший метод.

Поряд з цим, у спірному рішенні про коригування митної вартості Полтавська митниця ДФС відкоригувала ціну на імпортований товар автомобіль AUDI А4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та зазначила його вартість у сумі 4500 Євро, виходячи з наявної інформації з декларації UA206030/2019/403198 від 19.02.2019 щодо вартості подібних транспортних засобів, застосувавши резервний метод.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від UA 806020/2019/000449/2 від 12 серпня 2019 року не підлягає визнанню протиправними та скасуванню, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Полтавської митниці ДФС України (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков