Справа № 742/263/20
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/12/20
Єдиний унікальний № 742/263/20
РІШЕННЯ
06 лютого 2020 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Журавель Івана Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить скасувати постанову поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Журавель І.А. від 23.01.2020 року серія АЕк №2014200 від 23.01.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП .
Свої вимоги аргументує тим, що 23 січня 2020 року, він рухався в транспортному засобі Renault Savdero державний номерний знак НОМЕР_1 , проїжджав по вул Юрія Коптєва у напрямку селища «Будмаш». В районі магазину Епіцентр він здійснив обгін патрульного автомобіля MITSUBISI OUTLENDER державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався зі швидкістю менше 30 км/год без увімкнених проблискових маячків. Обгін виконав з дотриманням правил дорожнього руху зазначених у п. 14. Відразу після завершення маневру, поліцейський автомобіль ввімкнув червоний та синій проблискові маячки. Він зупинився і до його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції Журавель Іван Анатолійович та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, та повідомив, що він нібито порушив п.14.6 правил дорожнього руху, а саме здійснив обгін на пішохідному переході.
Після чого , інспектор Журавель І.А. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Також зазначив, що в постанові невірно вказані дані його автомобіля, а саме модель та державний номерний знак. Зазначене на думку позивача підтверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП. а також право на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так и ст. 59, 63 Конституції України.
Позивач стверджує, що правил дорожнього руху не порушував, а обгін автомобіля поліцейських здійснив до пішохідного переходу .
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 31.01.2020 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 11 год.00 хв. 06 лютого 2019 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання позивач не з`явився , але подав заяву про огляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно постанови 23 січня 2020 року постановою серія АЕк №2014200 винесеною поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Журавель Іваном Анатолійовичем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.
В постанові зазначено, що 23 січня 2020 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Savdero державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті по вулиці Коптєва автомобіля MITSUBISI OUTLENDER державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 чим порушив п.14.6.в ПДР.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України). Аналогічний припис закріплено у частині першій статті 6 КАС України. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина друга статті 6 КАС України).
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.14.6(в) ПДР обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судом встановлено, що єдиним доказом на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, якої на переконання суду недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 .

За таких обставин Суд констатує,що суб"єктом владних повноважень -поліцейським Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Журавель І.А. не надано жодних належних та допустимих доказів для доведення факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП, а отже неспростовано доводів позивача про те, що жодних порушень ПДР ним не було здійснено.

У зв`язку з чим суд вважає, що недоведеність відповідачем факту порушення позивачем правил обгону, виключає наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 14.6-в Правил дорожнього руху.

Щодо вимог про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції Журвавель І.А. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки інспектор патрульної поліції Журавель І.А. при винесенні постанови діяв відповідно вимог Закону України « Про національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення та був наділений правом виносити постанову то суд вважає , що останнім не було вчинено протиправних дій, а отже задоволенню дана вимога не підлягає задоволенню.

Вираховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Журавель Івана Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову інспектора Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Журавель Івана Анатолійовича від 13.01.2020 року серія ЕАк №2014200 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В.Коваленко