Справа № 160/1505/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 лютого 2020 року Справа 160/1505/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних сил України, ВОС - 2904003, Дніпропетровський ОВК про визнання дій незаконними, визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних сил України, ВОС - 2904003, Дніпропетровський ОВК, в якій позивач просить:

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 строк для звернення до суду із даним позовом.

- визнати дії командира військової частини НОМЕР_2 - незаконними.

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2018 року №421 «про неповну службову відповідність».

- визнати незаконним та скасувати наказ ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2018 року №761 «про звільнення з військової служби за службовою відповідністю».

- визнати незаконним та скасувати наказ «НАЧАЛЬНИКА ГЕНЕРАЛЬНОГО ШТАБУ - ГОЛОВНОКОМАНДУВАЧА ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ (по особовому складу)» від 20 липня 2018 року №397.

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на посаді старшого офіцера мобілізаційного відділення Кам`янського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області оперативного командування Схід Сухопутних військ Збройних Сил України.

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 21.06.2018 (наказ №761) по дату закінчення контракту 05.07.2019 року.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що його подано з порушенням вимог ст. ст. 160, 161 КАС України, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Крім того, відповідно до п.4 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як слідує з адміністративного позову, в якості відповідача зазначено Міністерство оборони України в особі Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних сил України, ВОС - 2904003, Дніпропетровський ОВК.

Проте зі змісту прохальної частини вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги як до Військової частини НОМЕР_4 так і до Міністерства оборони України.

Відповідно до п.11 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається, зокрема, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем не надано до суду власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позивач в поданому позові просить зокрема визнати дії командира військової частини НОМЕР_2 - незаконними, проте не конкретизує які саме дії командира військової частини НОМЕР_2 він просить визнати незаконними.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що у провадженні Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за №00000418 від 17 листопада 2017 року за підозрою його, капітана ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2 ч. 1 ст. 263 КК України, яке розглядається в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2018 року до нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 60 діб, тобто до 19 травня 2018р. Він є учасником бойових дій в зоні антитерористичної операції з 2014 року, тричі нагороджувався державними нагородами, в тому числі відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», одружений, маю двох малолітніх дітей, позитивну соціальну характеристику. Окремо наголошує на тому, що його протиправно та безпідставно звільнено з військової служби, оскільки дата видачі наказу №421 від 24.03.2018 року співпадає з періодом перебування під цілодобовим домашнім арештом, а також підстава для звільнення через службову невідповідність є надуманою, а факти того, що його службові якості не відповідають займаній посаді на військовій службі не доведені та не підтверджуються жодними доказами. Звертає увагу на те, що протягом усього періоду військової служби мав гідну репутацію та користувався повагою серед інших військовослужбовців, займав поважне становище в суспільстві, займався громадською діяльністю. Окремо зазначає, що про наявність Наказу №421 від 24.03.18 року він дізнався випадково, під час ознайомлення з Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2018 №761, що підтверджується відповідною розпискою від 11.06.2018 року об 11-30 год. про ознайомлення з Наказом №761 від 21.06.2018 року. При цьому, з моменту ознайомлення з наказами, він не мав змоги звернутись до суду з даним позовом, в зв`язку з тривалим судовим розглядом кримінальної справи у м. Дніпро. Однак, копій згаданих наказів до теперішнього часу йому надано не було.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивачем оскаржується наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2018 року №421; наказ ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2018 року №761; наказ «НАЧАЛЬНИКА ГЕНЕРАЛЬНОГО ШТАБУ - ГОЛОВНОКОМАНДУВАЧА ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ (по особовому складу)» від 20 липня 2018 року №397.

При цьому, як зазначає ОСОБА_1 що про наявність наказу №421 від 24.03.18 року він дізнався випадково, під час ознайомлення з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2018 №761, що підтверджується відповідною розпискою від 11.06.2018 року об 11-30 год. про ознайомлення з наказом №761 від 21.06.2018 року.

Тобто суд приходить до висновку, що про наявність оскаржуваного наказу №421 від 24.03.18 року він дізнався 11.06.2018 року.

Тобто з врахуванням положень ч. 5 ст. 122 КАС України останнім днем звернення до суду про скасування наказу від 24.03.2018 року є 11.07.2018 року (включно).

При цьому з позовом про скасування в т.ч. наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2018 року №421 ОСОБА_1 звернувся лише 07.02.2020 року. Тобто з пропуском понад 1,5 року.

Доказів поважності пропуску строку позивачем не надано.

Щодо осккаржуваного наказу від 21.06.2018 №761.

Позивач у клопотанні про поновленя строку звертає увагу, що про оскаржуваний наказ №761 від 21.06.2018 р. дізнався під час ознайомлення із ним, що підтверджується відповідною розпискою від 11.06.2018 року.

Суд звертає увагу, що наказ №761 датований 21.06.2018 року, а підпис позивача на наказів датований 11.06.2018р.
Щодо наказу від 20 липня 2018 року №397, то позивачем у поданому клопотанні взагалі не зазначено коли саме він дізався про його прийняття.

Крім того, у поданому клопотанні про поновлення строку як підставу поважності причин пропуску строку позивач вказує на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2018 року, якою до нього, було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 60 діб.

Суд визнає цю підставу неповажною оскільки строк домашнього арешту сплинув 19 травня 2018р., що не заперечується позивачем.
Також як поважну причину пропуску строку на зверення до суду позивач зазначає про тривалий судовий розгляд кримінальної справи у м. Дніпро.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поважні причини пропуску строку це обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що позивач мав обставини об`єктивно непереборні, які не залежали від його волевиявлення для подачі позову.

В зв`язку із чим розгляд кримінальної справи не є поважною причиною пропуску строку. Оскільки, як зазначалося вище, строк домашнього арешту сплинув 19.05.2018 року.

Також як поважну причину пропуску строку на зверення до суду позивач вважає факт ненадання копій оскаржуваних наказів до теперішнього часу.

Суд звертає увагу, що до позовної заяви позивачем надані копії наказів №397 від 20.08.2018 року та №767 від 21.06.2018р.

Оскільки твердження позивача щодо дати, коли він дізнався про прийняті накази не знайшли свого підтвердження з наданих доказів, суд приходить до висновку, що даний позов подано поза межами встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, строку.

Статтею 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі вищевикладеного, суд визнає наведені в клопотанні підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду неповажними та пропонує позивачеві надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

Частиною 4 ст. 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. ч. 2, 4, 5 вищезазначеної статті письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, додані до позовної заяви копії документів не завірені позивачем всупереч вимогам ч.ч. 4, 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів, з моменту отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду,- відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних сил України, ВОС - 2904003, Дніпропетровський ОВК про визнання дій незаконними, визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Позивачеві в десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- нову редакцію позовної заяви у відповідній кількості з визначенням учасників адміністративного процесу, з врахуванням п. 4 ч. 5 ст. 160, ч. 1 ст. 5 КАС України та зазначенням власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.;

- належним чином завірені докази на підтвердження фактичних обставин справи відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

Копію даної ухвали направити особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Попередити позивача про наслідки невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Неклеса