Справа № 200/13741/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р. Справа№200/13741/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлений листом № СЗ/1017 від 07.12.2018 щодо не направлення документів ОСОБА_1 на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, та відмові у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (юридична адреса; АДРЕСА_1 , ) подати на розгляд розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборону України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заяву з документами ОСОБА_1 , подану для призначення одноразової грошової допомоги, згідно постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року,

- зобов`язати Міністерство оборони України (юридична адреса: 03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, ) розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, в порядку та розмірах, визначених чинним законодавством,

- витребувати від Донецького обласного військового комісаріату справу ОСОБА_1 щодо розгляду питання, пов`язаного із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, в зв`язку з частковою втратою працездатності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу в Збройних силах України з 31.07.2016 по 09.08.2018 року. Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2018 року №147-РС звільнений відповідно до п.2 ч.5 ст.26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас за п. «й». За період з 31.07.2016 по 22.02.2017, з 22.03.2017 по 05.04.2017, з 25.10.2017 по 03.11.2017, з 03.11.2017 по 10.01.2018, з 30.01.2018 по 06.06.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. Відповідно п. 12 свідоцтва про хворобу № 982 встановлено причинний зв`язок захворювання, поранення контузії, каліцтва та зазначено, що вказані захворювання пов`язані з захистом Батьківщини. Відповідно до витягу з Протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №410 від 11 жовтня 2018 року уточнено його захворювання, які пов`язані з захистом Батьківщини. 25.10.2018 року він отримав довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 032004, в якій зазначено, що станом на 08.08.2018 ступінь втрати працездатності у розмірі 15 %. З необхідним переліком документів він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги. Листом від 07.12.2018 року №СЗ/1017 Військовий комісар Донецького обласного військового комісаріату повідомив, що на момент встановлення йому часткової втрати працездатності виплата допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання законодавством була не передбачена, крім того повідомлено, оскільки відсоток втрати працездатності встановлено на 08.08.2018, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 року на нього не поширюється.

Позивач з вказаним висновком не погоджується та вважає його неправомірним.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, ухвалою суду витребувано у Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України справу ОСОБА_1 щодо розгляду питання, пов`язаного із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, у зв`язку з частковою втратою працездатності.

26 грудня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем 1 надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог позивача. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що частиною другою статті 16 Закону №2011- ХII (в редакції, що діяла станом на дату встановлення ступеня втрати працездатності (08.08.2018 року), а саме в редакції 25.07.2018 року) визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається та виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до підпункту 7 частини другої статті 16 Закону № 2011- XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Тобто, на момент часткової втрати працездатності ОСОБА_1 , тобто 08.08.2018 року виплата допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання законодавством передбачена не була. Окрім того, зазначив, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності/встановлення ступеня втрати працездатності та, відповідно визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент. При цьому, ні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні порядком №975 не передбачалось право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання законодавством.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повному обсязі.

24 січня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду представником відповідача 2 надано відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень, зазначив, що в п.3 Порядку № 975 чітко визначено, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. З наданих документів вбачається, що позивачу встановлено відсоток втрати працездатності 08.08.2018 року. Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги необхідно рахувати з 08.08.2018 року. В цей період законодавством не була передбачена можливість виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання.

На підставі зазначеного, відповідач 2 вважає, що Донецьким обласним військовим комісаріатом протиправних і незаконних дій по відношенню до гр. ОСОБА_1 не здійснено, у зв`язку з чим, просить відмовити позивачу у повному обсязі.

Будь-яких доказів до відзиву, відповідачем 2 до суду не надано.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З 03.02.2020 року по 07.02.2020 року суддя перебувала на лікарняному, розгляд справи здійснюється у перший робочий день судді.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14 березня 1997 року Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області), РНОКПП- НОМЕР_1 , учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 .

Як вбачається з копії військового квитка НОМЕР_6 , ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України з 31.072016 року (наказ №228) по 09.08.2018 року (наказ №231).

Згідно Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої ОСОБА_1 , про те, що він (вона) дійсно в період з 31.07.2016 по 22.02.2017, з 22.03.2017 по 05.04.2017, з 25.10.2017 по 03.11.2017, з 03.11.2017 по 10.01.2018, з 30.01.2018 по 06.06.2018 безпосередньо приймав (приймає) участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Бахмут Донецької області.

Згідно з витягу з наказу Міністерства оборони України командира військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2018 № 231, молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено наказом від 08.08.2018 №147-РС, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «й» (військовослужбовці, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або про оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом), з 09 серпня 2018 року виключено зі списків особового складу частини.

Згідно свідоцтва про хворобу №982 від 08.09.2017 року, військово-лікарською комісією Південного регіону за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 від 30.08.2017 №898 встановлений діагноз позивача та постанова військово-лікарської комісії на підставі статтей 68-в, 10-б, 54-в графи II Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 11 жовтня 2018 року №410, захворювання молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , 1969 р.н. «Міокардіофіброз. Пролапс мітрального клапану з регургітацією І ст. СН 0. Гемангіома печінки (1,1x1,7 см та 07х0,7см) з помірним порушенням функції. Стан після операції лапароскопічна холецистектомія 22.09.2017) з приводу поліпу жовчного міхура. Хронічний гастродуоденіт без порушення функції, ремісія. Сечокам`яна хвороба, камінь лівої нирки (4,5 мм), без порушення функції. Гіперплазія передміхурової залози І ст., хронічний простатит з незначним порушенням функції. Хронічна двобічна змішана (кондуктивна та нейросенсорна) туговухість при сприйнятті шепітної мови 3,5 м на праве вухо, 3 м на ліве вухо, розмовної мови 5,5 м на праве вухо, 4,5 м на ліве вухо. Поширений остеохондроз хребта на рівні сегментів С4-С7, Th4-Th11, L4-L5-S1, правобічний сколіоз І ст. грудного відділу хребта без порушення функції, що підтверджується військово-медичними документами - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Причинний зв`язок захворювань за свідоцтвом про хворобу ГВЛК в/ч НОМЕР_7 від 08.09.2017 № 982 - відмінити. Підстава: Протокол засідання ВЛК Північного регіону №410 від 11 жовтня 2018 року.

Згідно Довідки обласної медико-соціальної експертної комісії №2 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 25.10.2018 року серії 12 ААА №032004, ОСОБА_1 , дата огляду 25.10.2018 року, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 15% (п`ятнадцять) на 08.08.2018 року, підстава: акт огляду МСЕК №995.

Листом від 07 грудня 2018 року № СЗ/1017, ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності, повідомив про те, що згідно п.7 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.7 «Порядку призначення виплати одноразової грошової допомоги, у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців...», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (в редакції, яка діяла на момент встановлення часткової втрати працездатності, тобто 08.08.2018р.), допомога призначається разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво). Виплата допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання законодавством була не передбачена. Оскільки встановлено відсоток втрати працездатності 08.08.2018 року, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 року на нього не поширюється.

Не погодившись з відмовою ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладеною у листі від 07 грудня 2018 року № СЗ/1017, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011- ХІІ (далі - Закон №2011- ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини 9 ст. 16-3 Закону № 2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Згідно положень пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Відповідно до п. 11 Постанови №975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Питання щодо надання позивачем повного пакету документів, визначеного у вказаному вище пункті Порядку, не є спірним між сторонами.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз вищезазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок за результатами розгляду заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).

Відповідно до п.1 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 року (далі по тексту - Положення №530), цим Положенням визначається порядок, зокрема, виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Відповідно до п. 4.7 Положення №530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб. У разі настання інвалідності подаються такі документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності; копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва); витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою); копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. У разі якщо особа має право на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та на інші допомоги або компенсаційні виплати у зв`язку з ушкодженням здоров`я, які встановлені іншими нормативно-правовими актами, до документів додаються довідки про те, що інші виплати не проводилися. У всіх випадках уповноважені органи, які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги (військові частини, військові навчальні заклади, установи, організації та військові комісаріати), мають отримати від заявників згоду на обробку даних про фізичну особу відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

Згідно п.4.8 Положення №530, висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідні органи подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Пунктом 4.10 Положення №530 передбачено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України. Розпорядники коштів другого ступеня доводять ці рішення до командирів військових частин і здійснюють переказ коштів на реєстраційні рахунки військових частин, які через них фінансуються. Уповноважені органи, які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, повідомляють заявників про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, Порядком №975 встановлено, що саме до повноважень Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги, віднесена можливість або прийняти рішення про призначення, або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.

Разом з цим, суд зазначає, що Наказом Міністерства оборони України від 12.02.2018 року №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 березня 2018 року за № 267/31719, внесені зміни, зокрема, до додатку 13 Положення №530, які набрали чинності з 10.04.2018 року, якими передбачено, що командування зазначає, свою позицію з питання, чи має заявник право на отримання зазначеної грошової допомоги («командування вважає, що має/не має права на отримання зазначеної грошової допомоги»).

Таким чином, на відповідача 2 покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, із викладенням свого судження стосовно того має чи немає особа права на отримання зазначеної допомоги, та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття відповідного рішення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що Донецький обласний військовий комісаріат направляв заяву позивача та додатні до неї документи до Міністерства оборони України, а є лише лист від 07 грудня 2018 року № СЗ/1017 Донецького обласного військового комісаріату наданий позивачу щодо відсутності у останнього права на отримання цієї допомоги, що дає право суду вважати, що відповідач 2 самостійно прийняв рішення про відсутність у позивача права на отримання цієї допомоги.

Разом з тим, суд зазначає, що Порядок не надає Донецькому обласному військовому комісаріату повноважень відмовляти у направленні висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з надходженням заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, відповідач 2 зобов`язаний був у 15-денний строк з дня реєстрації документів подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додати відповідні документи.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем 2 у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити одноразову грошову допомогу у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що рішення, передбаченого законом, цей суб`єкт ще не ухвалював, тому зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є передчасним та таким, що не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, сенс якого насамперед полягає у здійсненні судового контролю за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

При цьому, суд звертає увагу, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При цьому, суди не вправі втручатися у діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати рішення суб`єктів владних повноважень, а наділені лише компетенцією перевіряти уже прийняті ними рішення на відповідність нормативно-правовим актам.

В контексті викладеного, при прийнятті рішення у даній справі, суд виходить з того, що суд не повинен вирішувати питання про зобов`язання відповідача 1 прийняти позитивне чи інше рішення по заяві позивача, адже відповідач 1 повинен діяти в межах закону і своїх повноважень при прийнятті будь-яких рішень.

Водночас згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачем 2 допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування листа-відмови відповідача 2 щодо відсутності підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо не підготовки висновку та не направлення документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України та зобов`язати відповідача 2 в 15-денний строк подати на розгляд розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу та заяву з документами позивача подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати лист-відмову Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України від 07 грудня 2018 року № СЗ/1017 щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо не підготовки висновку та не направлення документів ОСОБА_1 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України.

Зобов`язати Донецький обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України (, адреса: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Громової, 67) в 15-денний строк подати на розгляд розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) та заяву з документами ОСОБА_1 подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 10 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова