Справа № 440/4624/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4624/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), з урахуванням уточненої позовної заяви /а.с. 27-31/, про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 25.02.2019 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року, з урахування вже отриманих сум пенсії, з 25.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 із 2007 року отримувала пенсію, призначену відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІ. Після звернення до ГУ ПФУ в Полтавській області, позивачу з 25.02.2019 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV. Однак, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач вперше звернувся у 2019 році, а тому вважає, що відповідач зобов`язаний призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016, 2017, 2018 роки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року, до 15 січня 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/4624/19, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

28 січня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 182-183/, у якому представник ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що для визначення розміру пенсії із застосуванням заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки відсутні законні підстави, оскільки позивача було переведено з пенсії за віком обчисленої відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.09.2007 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", що підтверджується протоколом Київського УПФУ №92287 від 09.10.2007, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 44-45/.

25.02.2019 позивач звернувся до Полтавського ОУПФУ із заявою про призначення/перерахунок пенсії /а.с. 165-166/.

Рішенням Полтавського ОУПФУ №52 про перерахунок пенсії /а.с. 161/ ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.02.2019.

24.10.2019 позивач звернулася до Полтавського ОУПФУ із заявою (вх. №70/З-2.15 від 25.10.2019) /а.с. 176-177/, у якій просила визначити розмір пенсії ОСОБА_1 із застосуванням розміру середньої зарплати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії за віком згідно Закону України № 1058-ІV.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 08.11.2019 №70/З-2.15 /а.с. 178/ позивача повідомлено, що відсутні законні підстави для визначення розміру пенсії із застосуванням заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки, оскільки позивача було переведено з пенсії за віком обчисленої відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач не погодився з відмовою відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 25.02.2019 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Водночас, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Зокрема, позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Так, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (у редакції на час призначення пенсії позивачу) (надалі - Закон №3723-ХІІ), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 25 лютого 2019 року після досягнення віку, встановлено ст. 26 цього Закону.

Таким чином, оскільки призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV з 25 лютого 2019 року відбулося вперше, то застосування відповідачем у спірних відносинах частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV є безпідставним.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17.

Вказаних висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно застосував у спірних правовідносинах положення частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV, а відтак ОСОБА_1 з 25.02.2019 має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV з 25 лютого 2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV з 25 лютого 2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року, з урахуванням проведених виплат.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 25.11.2019 /а.с. 5/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV з 25 лютого 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV з 25 лютого 2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2017, 2018 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич