Справа № 522/441/17
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/441/17
Провадження 2-а/522/157/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови №076/16 від 08 грудня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення від 24.11.2016 року підроблений, оскільки на момент проведення перевірки позивач був за кордоном та не міг бути присутнім при перевірці та оформленні документів за результатами її проведення, дій щодо реконструкції квартири не вчиняв, у зв`язку з чим просить постанову скасувати та закрити справу.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що перевіркою встановлено, що позивачем дійсно знесено міжкімнатні перегородки, що є ознакою реконструкції квартири, але на момент проведення перевірки реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт була відсутня, що не заперечується і позивачем. У зв`язку з цим встановлено порушення позивачем п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю

Постановою Верховного суду від 27.11 2019 року Касаційну скаргу задоволено частково: Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року по справі №522/441/17 скасовано, а справу направлено на новий до розгляд до Приморського районного суду м.Одеси.

У порядку авторозподілу матеріали позову надійшли до провадження судді Домусчі Л.В..

Ухвалою суду від 20.12.2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.02.2020 року.

До суду 27.01.2020 року надійшов відзив на позов від представника Управління ДАБК Одеської міської ради, згідно якого просили залишити позов без задоволення з посиланням на те, що матеріали перевірки складені з належним повідомленням позивача та у присутності його представників. Вважають, що позивач зловживає своїми правами забудовника, виїжджаючи за кордон та даючи вказівки щодо здійснення реконструкції об`єкту. В протоколі не було вказано неправдивих відомостей, все було записано зі слів особи, присутньої під час перевірки. Вважає, що посилання позивача на ст. 152 ЖК України є безпідставними та останнім здійснено втручання в інженерні системи.

У судовому засіданні були присутні представник позивача Бацеля Ж.В., представник відповідача Хлистун Р.В. та третя особа ОСОБА_2 ..

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, поновивши строк на оскарження постанови. Посилалась на те, що позивач не був присутній при оформленні протоколу та не відмовлявся від його підпису, він на час перевірки був за кордоном (у рейсі). Окрім того, вказувала, що були відсутні підстави для перевірки, документи перевірки є підробленими. Окрім того, позивач вчиняв ремонтні дії, а не реконструкцію квартири, як те вказує відповідач.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував та просив відмовити за обставин, викладених ними у запереченнях та відзиві. При цьому він пояснив, що в протоколі помилково вказано інше прізвище особи, відносно якого складено сам протокол.

Третя особа у судовому засіданні надала пояснення, згідно яких просила позов залишити без задоволення і підтвердила, що сусід зверху, тобто позивач, здійснив самореконструкцію (переніс туалет та комунікації в приміщення комори над її кухнею, зніс перегородки та розширив балкон), що вона бачила, оскільки була присутня з інспекторами УДАБК в квартирі. Також підтвердила, що між нею та адвокатом позивача, яка проживає з ними в одному будинку, склались неприязні стосунки.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до ст.3 ч.3 КАС України (2017 р.) провадження у справі здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.12 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України (2017 р.) на розгляді місцевих загальних судів як адміністративних залишаються заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до 15.12.2017 р.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 в на підставі договору купівлі-продажу №169 від 18 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М..

01 листопада 2016 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради видано направлення №000105 на проведення позапланової перевірки будівництва за вказаною адресою.

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 24 листопада 2016 року відповідачем зафіксовано факт виконання будівельних робіт з реконструкції квартири шляхом демонтажу міжкімнатних перегородок, об`єднання житлової кімнати з балконом, влаштування туалету в приміщенні комори, заповнення прорізів балкону стіновими блоками та склопакетами, встановлення пристроїв опалювання на балконі. Жодних дозвільних документів на проведення реконструкції позивачем отримано не було, що є порушенням вимог п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Того ж дня відповідачем винесено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт з вимогою зупинити виконання будівельних робіт з 25 листопада 2016 року та складено протокол про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2016 року.

Постановою №076/16 по справі про адміністративне правопорушення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 08.12.2016 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн..

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі Порядок №553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно п.7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваних судових рішень не вдається можливим встановити, на якій саме підставі із визначених Порядком №553, відповідачем було проведено позапланову перевірку.

Пунктом 9 Порядку №553 передбачено, що Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

У пункті 12 Порядку № 553, крім іншого, зазначено, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали, зокрема через електронний кабінет, з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №533, якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Відповідно до п.16, п.17 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з п.20 Порядку №553 протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає змогу дійти висновку, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється перевірка, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та за його наслідками отримувати акт перевірки, припис, надавати письмові пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки.

Між тим судом встановлено, що протокол та акт перевірки від 24 листопада 2016 року містить посилання на те, що при його складанні був присутній позивач ОСОБА_1 , який пояснень до протоколу не надав, від підпису та отримання копії протоколу відмовився.

Проте, як зазначено вище, в матеріалах справи містяться докази перебування позивача за межами території України на момент проведення перевірки та винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення (лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №64/К-8134 від 23 червня 2017 року).

Таким чином, суд вбачає, що акт складений за відсутності суб`єкт містобудування, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на останнього, оскільки порушене право бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення з приводу нібито встановлених порушень, а відтак порушення процедури проведення перевірки є достатньої підставою для скасування її результатів.

Аналогічну позицію Верховний Суд висловив у постанові від 08 листопада 2019 року по справі № 400/2866/18.

Таким чином, зазначені вище обставини дають підстави для висновку, що відповідачем при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2016 року вказані неправдиві відомості стосовно присутності під час перевірки позивача, а також про відсутність з його боку пояснень, відмову від підпису та отримання копії протоколу.

У свою чергу, порядок накладення адміністративного стягнення, в тому числі, за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, визначений КУпАП.

Частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із цього приводу судом встановлено, що оскаржувана постанова №076/16 по справі про адміністративне правопорушення від 08 грудня 2016 року вбачається, що її прийнято за відсутності ОСОБА_1 , оскільки як на час проведення перевірки, так само як і на момент винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивач був за межами території України, що підтверджується відміткою в посвідченні особи моряка серії НОМЕР_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем вимог ч.1 ст. 268 КУпАП.

Судом також не встановлені обставини щодо направлення на позапланову перевірку та наявність законодавчо визначених підстав для її призначення, хоча в матеріалах справи міститься відповідне направлення від 01.11.2016 року №000105 (а.с.45).

Із приводу посилання сторони представника позивача на положення ст. 152 ЖК України щодо відсутності необхідності отримання документів на проведення ремонтних робіт, суд вважає, що ці обставини не підтвердженні належними доказами, оскільки на спростування факту виконання в квартирі позивача будівельних робіт шляхом демонтажу міжкімнатних перегородо, об`єднання житлової кімнати із балконом, влаштування туалету в приміщенні комори, заповнення прорізів балкону стіновими блоками та склопакетами, встановлення пристроїв опалення на балконі суду не надано доказів. А тому відповідач мав право притягати винну особу за ч.7 ст. 96 КУпАП.

Між тим, зважаючи на викладені вище грубі порушення процедури при проведенні перевірки, оформленні її результатів та прийнятті спірної постанови про адміністративне правопорушення, неповне встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд погоджується з доводами відповідача щодо неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та задовольняє позов.

Згідно вимог ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1ст.123КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Представник позивача звернулась до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду. із матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржувану постанову не отримував, оскільки перебував у рейсі, та на момент подання даного позову також був у рейсі. Від його імені представником 03.01.2017 року були надіслані адвокатські запити щодо факту перебування позивача за кордоном та 10.01.2017 року подано відповідний позов. Із огляду на викладене суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений строку звернення до суду з відповідним позовом.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст. 9, 23, 33, ч.7 ст. 96, 245, 247, 256, 268, 276-278, 280, 287, 293, 295 КУпАП, ст.ст. 3, 5-14, 19-20, 72-77, 122-123, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Черняховського, 6), третя особа ОСОБА_2 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) строк на звернення до суду із позовом до оскарження постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контрою Одеської міської ради №№076/16 від 08 грудня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 8500 грн. за ч.7 ст. 96 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Рішення може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів в строк після отримання рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 06.02.2020 року.

Суддя: Л.В. Домусчі