Справа № 160/10986/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Медівіт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, -
06.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Медівіт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
Підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом стало порушення відповідачем вимог податкового законодавства.
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено наступне:
- перевірою встановлено, що протягом листопада 2017 року ТОВ «Медівіт» зареєструвало податкову накладну Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєтрі податкових накладних;
- в повідомленні зазначено, що відповідно до п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрацію ПН № 24 від 16.09.2019р. в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено. ПН відповідає вимогам пп. 1.6 п. «Критеріїв ризиковості платника податків». Запропоновано надати пояснення та/або копії документи достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних;
- усі факти порушень законодавства повинні бути викладені в акті з посиланням на докази: письмові докази (звіти, розрахунки та інші документи у яких засвідчені факти, що мають значення для правильного ухвалення рішення за результати перевірки), пояснення працівників, письмові висновки фахівців, залучених у ході перевірки, речові докази;
- між ТОВ «Медівіт» та ТОВ «ВКП «Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів» був укладений договір №176 від 01.11.2017 року на постачання медичного обладнання, 22.11.2017 року підприємство отримало передплату у розмірі 927500,00 грн, в т.ч. ПДВ 7%, як це було передбачено абз. 2 пп. «в» п.193.1 ст. 193 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2017 року);
- позивачем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №17 від 22.11.2017 року;
- 09.02.2018 року позивачем розмитнене медичне обладнання за ставкою ПДВ - 20% у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2018 року Закону України від 07.12.2017 року №2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році»;
- після неодноразових звернень до органів державної податкової служби за допомогою та наданням роз`яснень, яким чином здійснити коригування ставок податку однозначної відповіді надано не було;
- в діючому порядку заповнення податкової накладної, який був затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.12.2015 року №1307, не було на той час сформульовано описаного порядку виправлення помилок, допущених в такому реквізиті податкової накладної як «Код ставки»
- посилаючись на п.192.1 ПКУ позивачеві потрібно було виправляти помилку тільки складанням розрахунку коригування, зареєструвати такий розрахунок позивач мав змогу тільки склавши «мінусовий» розрахунок коригування, який зобов`язував ще раз сформувати та зареєструвати нову податкову накладну, на ту ж саму суму та на ту ж саму дату першої події, але з кодом ставки 20%;
- 27.02.2019 року було зареєстровано розрахунок кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року, виписано та зареєстровано нову податкову накладну №22 від 22.11.2017 року за ставкою 20%;
- позивачем чотири рази надсилались на реєстрацію розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року до Єдиного реєстру податкових накладних, згідно з отриманими квитанціями №1: - «Документ не може бути прийнятим порушення вимог порядку заповнення податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної, а саме: дублюється значення поля «№ з/п рядка податкової накладної, що коригується», тобто, порядок заповнення податкової накладної не передбачає коригування ставок податку на додану вартість»;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
13.12.2019 року засобами електронного зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позов від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:
- за результатами аналізу баз даних ДФС податкова накладна №22 від 22.11.2017 року, підприємством направилася на реєстрацію 27.02.2018 року відповідно, що свідчить про порушення строку реєстрації відповідно до п. 201.10 ст. 201 розділу V Кодексу;
- за порушення строків реєстрації передбачено застосування штрафу в розмірі 40 відсотків, згідно акту перевірки загальна сума штрафу по вищевказаним накладним складає 613833,33 грн;
- для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу(покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
16.12.2019 року вищезазначений відзив надійшов до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
17.01.2020 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Між ТОВ «Медівіт» та ТОВ «ВКП «Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів» був укладений договір №176 від 01.11.2017 року на постачання медичного обладнання (магнітно-резонансний томограф) загальною вартістю 370000 євро.
Відповідно до п. 2.2 оплата за договором здійснюється в три етапи.
22.11.2017 року відповідно до платіжного доручення №2006 ТОВ «Медівіт» отримало передплату у розмірі 9207500,00, в тому числі ПДВ 7% - 602359,81 грн.
Позивачем було складено та направлено на реєстрацію податкову накладну №17, яку відповідно до Квитанції №1 було прийнято Державною фіскальною службою України 12.12.2017 року о 15:02:42 год.
09.02.2018 року позивачем було розмитнене медичне обладнання (ВМД №UA209200/2018/001108) за ставкою ПДВ-20%, у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2018 року Закону України від 07.12.2017 року №2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році».
09.02.2018 року ТОВ «Медівіт» було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року. Згідно Квитанції №1: дата прийому 15.02.2018 року 15:22:20, документ не прийнято. Документ не може бути прийнятий порушення вимог порядку заповнення податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної, а саме: дублюється значення поля «№ з/п рядка податкової накладної, що коригується (1).
09.02.2018 року ТОВ «Медівіт» було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року. Згідно Квитанції №1: дата прийому 16.02.2018 року 17:59:09, документ не прийнято. Документ не може бути прийнятий порушення вимог порядку заповнення податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної, а саме: дублюється значення поля «№ з/п рядка податкової накладної, що коригується (1).
09.02.2018 року ТОВ «Медівіт» було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року. Згідно Квитанції №1: дата прийому 16.02.2018 року 14:35:32, документ не прийнято. Документ не може бути прийнятий рядок 2. Порушення вимог порядку заповнення податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної, а саме: у графі «Причина коригування» розрахунку коригування до податкової накладної у всіх рядках, які заповнюються у зв`язку із зміною номенклатури товарів/послуг, повинно зазначатися «Зміна номенклатури».
09.02.2018 року ТОВ «Медівіт» було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року. Згідно Квитанції №1: дата прийому 16.02.2018 року 20:39:48, документ не прийнято. Документ не може бути прийнятий порушення вимог порядку заповнення податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної, а саме: дублюється значення поля «№ з/п рядка податкової накладної, що коригується (1).
09.02.2018 року ТОВ «Медівіт» було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року. Згідно Квитанції №1: документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 27.02.2018 року в 21:12:42. Документ прийнято.
Також 27.02.2018 року позивачем було здійснено реєстрацію податкової накладної №22 від 22.11.2017 року із зазначенням ставки податку 20% (сума ПДВ 1534583,33 грн).
Рішенням ДФС України від 25.09.2019 року №3119/6/99-00-08-05-05 скаргу позивача було залишено без розгляду.

Вважаючи, податкове повідомлення-рішення № від 23.04.2019 року протиправним в частині застосування штрафу у розмірі 613833,33 грн, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі Податковий кодекс України) передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 193.1 ст. 193 ПК України (в редакції ПК України на 10.09.2017 року) ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах, зокрема, - 7 відсотків по операціях з:

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я".

Як було встановлено судом, 22.11.2017 року відповідно до платіжного доручення №2006 ТОВ «Медівіт» отримало передплату у розмірі 9207500,00, в тому числі ПДВ 7% - 602359,81 грн.

Таким чином, після оформлення документів, що засвідчує факт передоплати за договором №176 від 01.11.2017 року, а саме: платіжного доручення №2006, у ТОВ «Медівіт» виникло визначене законом право на складання податкової накладної від 22.11.2017 року №17, яку відповідно до Квитанції №1 було прийнято Державною фіскальною службою України 12.12.2017 року о 15:02:42 год.

Відповідно до п. 193.1 ст. 193 ПК України (в редакції ПК України на 01.01.2018 року) ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах, зокрема, - 7 відсотків по операціях з:

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні;

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я".

09.02.2018 року позивачем було розмитнене медичне обладнання (ВМД №UA209200/2018/001108) за ставкою ПДВ-20%, у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2018 року Закону України від 07.12.2017 року №2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році».

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв Наказ Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 року «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), яким не було встановлено можливості коригування податкової накладної у разі допущення помилки в реквізиті «код ставки». Можливість внесення вищезазначених змін до податкової накладної виникла тільки з 01.12.2018 року, у зв`язку з внесенням змін до Наказу Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 року на підставі Наказу Міністерства фінансів № 763 від 17.09.2018.

09.02.2018 року ТОВ «Медівіт» було подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №17 від 22.11.2017 року. Згідно Квитанції №1: документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 27.02.2018 року в 21:12:42. Документ прийнято.

Також 27.02.2018 року позивачем було здійснено реєстрацію податкової накладної №22 від 22.11.2017 року із зазначенням ставки податку 20% (сума ПДВ 1534583,33 грн).

Відповідно до пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Контролюючим органом було проведено камеральну перевірку ТОВ «Медівіт» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН виписаних за лютий 2017, серпень 2017, листопад 2017, січень 2018, липень 2018, вересень 2018, за результатами якої складено акт від 27.03.2019 року №16766/04-36-50-41/21852807.

Висновками перевірки встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Медівіт», зокрема, податкової накладної №22 від 22.11.2017 року на суму ПДВ 1 534 583,33 грн, отже сума штрафу склала 613 833,33 грн.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.04.2019 року.

Суд зазначає, що встановлена нормою пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДФС у строк, встановлений цією статтею.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.07.2019 ркоу по справі № 0940/1600/18 (№ К/9901/15445/19) та від 23.07.2019 року по справі № 620/3609/18 (№ К/9901/16564/19).

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Проте, як вже було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, податкова накладна від 22.11.2017 року була зареєстрована у встановлений законодавством строк та прийнята Державною фіскальною службою України 12.12.2017 року о 15:02:42 год.

Крім того, оцінюючи всі фактичні обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем було вчинено всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення законодавства при реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної, відсутньою є вина позивача в порушенні граничного строку реєстрації податкових накладних.

Судом встановлено, що до 28 листопада 2017 року правилами реєстрації розрахунків коригування, що розміщені в категорії 101 "Податок на додану вартість" (101.15) на Загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі на сайті http://zir.sfs.gov.ua, передбачалось, що в разі зміни номенклатури постачання слід скласти один розрахунок коригування: в одному рядку зазначити зі знаком "-" показники про товари/послуги, постачання яких скасовано, у другому - зі знаком " + " відомості щодо товарів/послуг, які фактично постачаються. При цьому в графі 2 "Причина коригування" р. Б РК контролери рекомендували зазначати "зміна номенклатури", а в графі 1 "№ з/п рядка податкової накладної, що коригується" - вказати один і той самий номер рядка первісної податкової накладної .

Але 28 листопада 2017 року такі відповіді в категорії 101.15 Загальнодоступного інформаційно-довідкового ресурсу було переведено до нечинних у зв`язку з уточненням редакції відповіді безпосередньо контролюючим органом.

Водночас у реєстрації розрахунку коригування на зміну номенклатури фіскальні органи стали відмовляти із зазначенням про те, що забороняється дублювання номера рядка базової податкової накладної у гр. l розрахунку коригування.

Відповідач змінив правила заповнення розрахунку коригування, але повідомлення про це затримав на декілька днів. У результаті чого підприємству неодноразово 09.02.2018 року відмовляли в реєстрації розрахунків коригувань.

Після неодноразової спроби здійснити реєстрацію відповідного розрахунку коригування, що підтверджується матеріалами справи, вказану реєстрацію позивачу вдалось здійснити 27.02.2018, надіславши до Єдиного державного реєстру податкових накладних розрахунок коригування № 1 та за рекомендацією зареєстровано податкової накладної №22 від 22.11.2017 року із зазначенням ставки податку 20% (сума ПДВ 1534583,33 грн).

Пунктом 120-1.1. статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Загальні принципи обміну електронними документами з контролюючими органами відповідно до вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису визначені Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції 03.08.2017 року за №959/30827 (далі Порядок №557).

Так, пунктом 5-6 розділу ІІ Порядку №557 передбачено, що автор здійснює надсилання електронних документів з урахуванням встановлених законодавством граничних строків для подання таких документів. Електронні документи, відправлені автором після закінчення строку, встановленого законодавством для подання аналогічних документів в паперовому вигляді, вважаються поданими з порушенням строків їх подання.

Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.

Отже, у справі «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме критерій правових наслідків для адресата.

Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.

Передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

З вищенаведеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбаченої статтею 120 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №808/2127/17, від 12.02.2019 у справі № 802/2253/16-а.

Отже, суд приходить до висновку, що податкова накладна №22 від 22.11.2017 року була вдруге зареєстрована з порушенням встановлених граничних термінів для її реєстрації з причин зміни контролюючим органом відповідних правил реєстрації та за відсутності у належний для подання розрахунку коригування період правового регулювання необхідної поведінки платника податків.

Порушення позивачем податкового законодавства в частині реєстрації податкової накладної з порушенням граничних строків сталося через порушення суб`єктом владних повноважень принципу "належного урядування". Змінивши порядок реєстрації розрахунків коригування і затримавши повідомлення про це позивача, саме контролюючий орган створив обставини, за яких Товариство було позбавлене можливості вчасно зареєструвати відповідний розрахунок.

Зазначене свідчить про відсутність складу податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України, а тому нарахування відповідачем штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкової накладної № 22 від 22.11.2017 (дата реєстрації - 27.02.2018) є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2019 року по справі №1640/3125/18.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної №22 від 22.11.2017 року у розмірі 613833,33 грн.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положеньстатті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписівстатті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9207,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 379 від 01.11.2019 р.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір за в сумі 9207,52 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Відповідно до вимог ст. 258 КАС України, справа повинна була бути розглянута до 10.01.2019 року.

При цьому, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В. перебувала у щорічній відпустці з 27.12.2019 по 27.01.2020 року.

Згідно ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, справу було розглянуто 28.01.2020 року.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Медівіт» (місцезнаходження: 49068, м. Дніпро, вул. Братів Трофімових, буд. 4, корп. 2, кв. 295; ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 23.04.2019 року № винесене на підставі акту перевірки №16766/04-36-50-41/21852807 від 27.03.2019 року «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Медівіт», з питання своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних складених за лютий 2017, серпень 2017, листопад 2017, січень 2018, липень 2018, вересень 2018 року» в сумі 613833,33 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Медівіт»» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9207,52 грн. (дев`ять тисяч двісті сім гривень п`ятдесят дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

Відповідно достатті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно