Справа № 420/7148/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: Лазюк С.С.,

Від відповідача: Сокуренко І.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними дій та зобов`язання виготовити та надати розрахунок компенсації втрати частини доходів, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати дії Головного управління МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська,12, ) протиправними, які полягають у внесені недостовірних відомостей у розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України починаючи з 01.01.2008р. до 26.08.2015р. згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 р. у справі №1540/4140/18, що був адресований на ім`я ОСОБА_1 листом від 27.09.2019 №14/1-Л-458;

визнати бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська,12, ) протиправною, яка полягає у неврахуванні сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при виготовлені розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України починаючи з 01.01.2008р. до 26.08.2015р. згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 р. у справі №1540/4140/18, що був адресований на ім`я ОСОБА_1 листом від 27.09.2019 №14/1-Л-458;

зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська,12, ) виготовити та надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України починаючи з 01.01.2008р. до 26.08.2015р. згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 р. у справі №1540/4140/18, з урахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з відображенням сум доходу, які вказані у резолютивної частинах постанов Одеського окружного адміністративних справ суду у справах №815/5784/15 від 04.03.2016 р.; №815/5914/17 від 14.12.2017р.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/7148/19 о 17:11:30 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 18.12.2019 року.

Судове засідання, призначене на 18.12.2019 року, було відкладено за клопотанням позивача на 22.01.2020 року.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. на лікарняному судове засідання, призначене на 22.01.2020 року, перенесено на 27.01.2020 року.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 03.02.2020 року.

У судове засідання 03.02.2020 року з`явились позивач та представник відповідача.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що у вересні 2019 року він звернувся до Головного управління МВС України в Одеській області із заявою про надання йому розрахунку компенсації втрати доходів у вигляді грошового забезпечення. У відповідь на свій запит позивач отримав розрахунок, який, на його переконання, відображає недостовірні та неповні відомості, чим порушує законні права та інтереси позивача. На підтвердження правової позиції позивач вказує, що:

по-перше, визначена у розрахунку сума доходу, з якої необхідно вираховувати компенсацію, не відповідає сумі, що була визначена у справі №1540/4140/18, та не відповідає сумам, встановленим рішенням суду та у справі №815/5784/15 та №815/5914/17, а тому наданий за запитом розрахунок відображає недостовірні відомості, що свідчить про протиправність дій;

по-друге, у запиті на інформацію позивач просив Головне управління МВС України в Одеській області надати йому розрахунок з урахуванням сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Однак, наданий розрахунок не містить жодної інформації ані щодо факту сплати єдиного внеску, ані розмірів його сплати.

24.12.2019 року за вх.№49171/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві Головне управління МВС України в Одеській області заперечує проти заявлених вимог та зазначає, що відповідачем на запит позивача було надано повну, достовірну та точну інформацію. В обґрунтування правової позиції представник вказує, що:

по-перше, наданий розрахунок було виготовлено з урахуванням резолютивної частини рішення суду у справі №1540/4140/18 та у справі №815/5914/17, що повністю відповідає зобов`язанням, покладеним на орган рішенням суду;

по-друге, на переконання органу владних повноважень позивач звернувся до суду щодо спору між тими самими сторонами, в якому бажає визнати протиправною бездіяльність ГУ МВС України в Одеській області щодо виконання зобов`язань, визначених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року по справі №1540/4140/18. З огляду на це, звернення до суду із аналогічними позовними вимогами має здійснюватись не у порядку позовного провадження, а у порядку ст.383 КАС України.

У відповіді на відзив (вх.№49658/19 від 27.12.2019 року) позивач надав пояснення щодо того, яким чином та у яких розмірах мав бути проведений розрахунок із зазначенням того, що отримана позивачем сума не відповідає тій, що визначена у розрахунку ГУ МВС України в Одеській області. Крім цього, позивач вказав, що позовні вимоги, заявлені у даній справі, не є аналогічним тим, що заявлені у справі №1540/4140/18, та спричинені неправомірною відповіддю на його запит.

У судовому засіданні 03.02.2020 року сторони підтримали позиції, викладені у заявах по суті.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням суду від 14.01.2019 року у справі №1540/4140/18 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України, починаючи з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року.

Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у вигляді грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року, з урахуванням сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченої суми компенсації (а.с.20-24).

10.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління МВС України в Одеській області із заявою, у якій просив надати розрахунок компенсації втрати доходів у вигляді грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року з урахуванням сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.25), при цьому посилався на набрання законної сили 27.08.2019р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. у справі №1540/4140/18 та його зміст.

У відповідь на вказаний запит Головним управлінням було надано лист від 27.09.2019 року №14/1-Л-458 із розрахунком компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року у справі №1540/4140/18 (а.с.26-27), а саме: загальний індекс споживчих цін 273,902%; сума доходу, яка підлягає компенсації за період з 01.01.2008р. по 26.08.2015р. після відрахування обов`язкових податків та зборів 20378,58грн.; сума компенсації втрати частини доходів 35438,84грн.; утримано ПДФО 6378,99грн.; утримано військовий збір 531,58грн.; до виплати за рішенням суду 28528,27грн.

Вважаючи відомості, надані відповідачем, неповними та недостовірними позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно ч.1 ст.1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 3 Закону визначено, що право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Стаття 12 визначає, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно п.1 ч.1 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У відповідності до положень статті 14 Закону розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів., що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Спір, який виник, ґрунтується на двох аспектах:

1.невключення до інформації відомостей щодо утриманих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при виготовленні розрахунку;

2.надання неповної інформації щодо сум доходу, з яких вираховується сума компенсації втрати частини доходів.

Стосовно першого аспекту суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1) ненадання відповіді на запит;

2) ненадання інформації на запит;

3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6) несвоєчасне надання інформації;

7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8) нездійснення реєстрації документів;

9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

За аналізом змісту направленого позивачем запиту від 10.09.2019 року судом встановлено, що позивачем запитувалась інформація стосовно сум компенсації втрати частини доходів саме з урахуванням сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яку він просив надати у вигляді розрахунку, що свідчить про те, що його запит по суті є запитом на інформацію, а не заявою, що безпосередньо стосується виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №1570/4140/18, резолютивна частина якого не встановлює для ГУМВС України в Одеській області обов`язку виготовлення та надання ОСОБА_1 будь-якого розрахунку.

Однак, жодного зазначення сум, які були сплачені у якості єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розрахунок не містить. Не містить відповідь на заяву і пояснень стосовно неможливості надання запитуваної інформації або зазначення того, що суми єдиного внеску не сплачувались взагалі. Відповідач не надав інформації в частині сум єдиного внеску, а тому надану відповідь не можна вважати повною в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Ненадання повної інформації, як зазначено у ст.24 зазначеного Закону, є порушенням, а тому доводи позивача стосовно протиправності дій Головного управління, які полягали у наданні неповних відомостей, знаходять своє нормативне та документальне підтвердження.

Стосовно другого аспекту суд зазначає наступне.

Стаття 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» чітко визначає обов`язок розпорядника інформації перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Представник відповідача зазначає, що відповідь була направлена на предмет запиту позивача та стосувалась проведення нарахування сум компенсації втрати частини доходів у вигляді грошового забезпечення.

При цьому сума доходу 20378,58грн., зазначена у розрахунку не обґрунтована посиланням на будь-які фактичні дані, у тому числі ті, що випливають із встановлених у судових рішеннях обставин (справи №815/5914/17, №815/5784/15).

Повнота та правильність інформації наданого на запит розрахунку не доведена відповідачем і в процесі розгляду даної справи в суді.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Згідно п.1-4 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Додаток відображає табличну форму відображення розрахунку із зазначенням коефіцієнтів (індексів) споживчих цін за період невиплати грошового доходу, а також алгоритму дій щодо отримання кінцевої суми компенсації доходів.

Наданий же відповідачем розрахунок містить лише не підтверджені документально числові значення сум доходу, загальний індекс споживчих цін та суму компенсації. Однак, їх письмове визначення не є тотожним саме розрахунку суми в розумінні Порядку №159. З наведеного відповідачем документу неможливо встановити, яким чином запитувана сума була вирахувана, що порушує право позивача на отримання повної інформації.

При цьому представником відповідача у відзиві на позовну заяву не надано пояснень по суті аргументів позивача, а лише визначено формальну причину неможливості розгляду заявлених позивачем позовних вимог у порядку позовного провадження.

Дійсно, чинне процесуальне законодавство встановлює у статті 383 КАС України право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Натомість, у даній справі позивач по суті оскаржує дії Головного управління МВС України в Одеській області щодо розгляду його запиту від 10.09.2019 року, а не дії, пов`язані з виконанням рішення у суду у справі №1540/4140/18, хоча у позовних вимогах формально посилається на рішення в цій справі.

Суд ще раз звертає увагу на те, що заява ОСОБА_1 стосувалася надання йому розрахунку компенсації, що не покладалося на ГУМВС України в Одеській області за резолютивною часиною рішення суду у справі №1540/4140/18.

Вказане свідчить про обґрунтованість сумнівів позивача щодо правомірності наданого на його запит розрахунку компенсації втрати частини доходів. Разом з цим, суд вбачає підставою для визнання дій протиправними не недостовірність інформації, а її неповноту. Недостовірність наданої інформації виражає її невідповідність фактичним даним, тоді як неповнота це неврахування у відповіді всіх обставин, що мають бути враховані. У спірних правовідносинах в порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Порядку №159 Головне управління МВС України в Одеській області не надало обґрунтування суми, яка підлягає компенсації. Свідчити про достовірність або недостовірність визначеної суми можливо лише за умови надання як числового результату, так і порядку його отримання. З огляду на зазначене, суд вважає, що у даному випадку має місце неповнота наданої інформації щодо обґрунтування сум доходу за період з 01.01.2008 року до 26.08.2015 року, яка підлягає компенсації, та неврахуванні сплати єдиного внеску.

Таким чином судом встановлено, що:

1. Головне управління МВС України в Одеській області при наданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 10.09.2019 року надало неповну інформацію, не зазначивши у розрахунку компенсації втрати частини доходів відомостей щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2. Головне управління МВС України в Одеській області при наданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 10.09.2019 року надало неповну інформацію в частині обґрунтування суми доходу, невиплата якої і слугувала підставою для нарахування компенсації.

Судом встановлено порушення прав позивача у зв`язку із цим, отже відповідні дії відповідача мають бути визнані судом протиправними.

Як наслідок цього, за аналогічного правового обґрунтування та висновків суду задоволенню підлягає і похідна позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління МВС України в Одеській області виготовити та надати ОСОБА_1 розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України починаючи з 01.01.2008р. до 26.08.2015р. З урахуванням визначених вище висновків суду виготовлений розрахунок компенсації має відображати суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та обґрунтовану суму доходу за період з 01.01.2008р. до 26.08.2015р., яка підлягає компенсації.

Такий спосіб відновлення порушеного права, на переконання суду, є ефективним та відповідає суті порушення прав ОСОБА_1 , що мало місце в даному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд відхиляє аргументи відповідача, констатуючи, що ним не доведено перед судом, що його розрахунок на запит ОСОБА_1 містить повні відомості, що запитувались позивачем.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду наведеного, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково, відмовляючи у задоволенні вимог про визнання бездіяльності протиправною як необґрунтованих та по суті дублюючих вимогу визнання дій протиправними, а також виключаючи із формулювання вимог позову посилання на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №1540/4140/18.

На підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із чим судовий збір за подання даного позову не подавався.

Керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП, адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними дій та зобов`язання виготовити та надати розрахунок компенсації втрати частини доходів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Одеській області у вигляді надання неповних відомостей у розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008р. до 26.08.2015р., направленому ОСОБА_1 листом від 27.09.2019 №14/1-Л-458 у відповідь на його заяву від 10.09.2019 р. №Л-9203.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області виготовити та надати ОСОБА_1 розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за період служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2008р. до 26.08.2015р. із відображенням сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та обґрунтованої суми доходу за період з 01.01.2008р. до 26.08.2015р., яка підлягає компенсації.

У задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 10.02.2020 року.

Суддя М.М. Аракелян

.