Справа № 331/5041/19
Суддя: Гнатик Г. В.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/331/15/2020
Справа № 331/5041/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатик Г.В., секретаря Дорофєєвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції Бабаяна Вазгена Борисовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому вказав, що постановою ЕАК № 1705898 від 04.11.2019 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та п.9.2.б ПДР інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП Національної поліції України капітана поліції Бабаяна В.Б. його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 04.11.2019 о 12 год. 21 хв. 54 сек., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero НОМЕР_1 в районі будинку №40 по вул. Парамонова у м. Запоріжжя, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при виконанні повороту, чим порушив пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху (порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу відповідачем було пред`явлено ОСОБА_1 відеозапис правопорушення, проте, як зазначає позивач, він зауважив, що на відеозаписі чітко видно, що він виконував поворот з увімкненим покажчиком повороту відповідного напрямку, але його зауваження не вплинуло на результат розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначає, що відповідачем не зібрано жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому постанова є безпідставною і незаконною.

Оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена безпосередньо на місці вчинення правопорушення, незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , на його думку вона є неправомірною, винесена за правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням законних прав, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд адміністративного позову в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду справи по суті.

В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи за адміністративним позовом, не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав.

В судове засідання учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 205, ч.3 ст. 268 КАС України справу розглянуто у їх відсутність.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 04.11.2019 року інспектор роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП Національної поліції України капітана поліції Бабаян В.Б. відносно ОСОБА_1 складено постанову серії ЕАК №1705898 від 04.11.2019, відповідно якої 04.11.2019 о 12 год. 21 хв. в м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 40, водій, керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; поясненнями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі про відкриття провадження по справі, подати відзив на позовну заяву, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, і які можуть бути використані як доказ у справі, відповідачем не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч.5 ст.77 КАС України.

Відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, об`єктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчиненого правопорушення до розгляду справи не залучалося і такі не допитувалися. Не надані докази і в судове засідання.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в ній.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року.

За принципом презумпції невинуватості, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено,що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, відповідно до ст. 77 КАС України, відповідач не скористався своїм правом щодо надання доказів, які підтверджували б правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не спростував доводи позивача, викладені у поданому позові, суд вважає, що за таких обставин, винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції Бабаяна Вазгена Борисовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1705898, винесену 04.11.2019 року інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, капітаном поліції Бабаян Вазгеном Борисовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повний текст рішення виготовлено судом 03 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржена в Третій апеляційний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Г.В. Гнатик