Справа № 240/10137/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/10137/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

04 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мацького Є.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Коржило Ю.Є.

представника відповідача: Сосни О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року (м. Житомир, 04 жовтня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати пункт 12 рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби за контрактом, у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи, з 02.04.2013 року внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.06.2019 року №74 та зобов`язати останього призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як особі звільненій з військової служби за контрактом, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 30-місячного грошового забезпечення на дату встановлення інвалідності а саме 02.04.2013, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано п.12 рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як особі, звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 02.04.2013 внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.06.2019 № 74;

- зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачу про призначення одноразової грошової допомоги як особі, звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 02.04.2013 внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України і звільнений в запас за станом здоров`я, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.10.1998 №225).

01.10.1998 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 позивачу встановлено часткову втрату працездатності 40%, з 13.08.1998 та 3 групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби, що підтверджується копією довідки Житомирської обласної МСЕК № 1 серія 2-18 ЖИЗ № 025394 від 01.10.1998 року та Серії МСЕ №025394 від 01.10.1998.

21.11.2000 НАСК страхове відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства оборони України в сумі 555,00 грн. у зв`язку із втратою працездатності 40%, що підтверджується копією листа HACK Оранта від 27.03.2019 №0690-06-04/333.

Постановою Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20.03.2013 встановлено, що отримані позивачем ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується копією постанови ЦВЛК від 20.03.2013.

02.04.2013 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлено другу групу інвалідності, з 02.04.2013, яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується копією довідки Житомирської обласної МСЕК № 2 серія 10 ААБ № 654537 від 02.04.2013.

У зв`язку із встановленням 2 групи з 02.04.2013 позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служб при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

Проте п. 12 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.06.2019 року №74, затвердженим Міністром оборони України, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на думку відповідача на час встановлення йому інвалідності в 1998 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 41 цього Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції, що діє на даний час, передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За змістом ч.9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що діяла на момент звернення позивача), порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

В силу п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.

Тобто, чинним, на момент звернення позивача, законодавством України, яке регулює питання виплати одноразової грошової допомоги, передбачено, що така допомога, у разі коли право на її отримання виникло до набрання чинності зазначеним Порядком, та відповідно ця допомога не була призначена, вона призначається у порядку, який діяв у день виникнення у особи права на одноразову грошову допомогу.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду 2 групи з 02.04.2013.

Отже, для з`ясування питання, які норми та їх редакції необхідно застосовувати до правовідносин, які виникли між сторонами, потрібно встановити дату у довідці медико-соціальної експертної комісії, яка буде свідчити про день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

3 групу інвалідності позивачу встановлено 01.10.1998 з 13.08.1998 . При цьому, така інвалідність настала внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби.

Разом з тим, 2 група інвалідності позивачу встановлена з 02.04.2013, внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Вказане свідчить про те, що 2 та 3 група інвалідності встановлені позивачу з різних причин.

Таким чином, оскільки 2 група інвалідності позивачу встановлена з інших причин - пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а не внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги саме як інвалід 2 групи, оскільки інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби встановлена вперше, та застосуванню у даному випаду підлягає законодавство, що діє на момент встановлення такої групи інвалідності.

На час встановлення позивачу 2 групи інвалідності діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначено Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" за № 499 від 28 травня 2008 року.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп. 2 п. 2 Порядку №499 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Оскільки позивачу було встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії з 02.04.2013, відтак, він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України за № 499 від 28 травня 2008 року.

Тому, доводи представника відповідача, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги та виникнення у нього права на отримання допомоги саме у 1998 є безпідставними.

Крім того, представник відповідача, обґрунтовуючи у відзиві правомірність своїх дій, посилається на те, що з дня встановлення інвалідності до дня звернення позивача із заявою пройшло більше ніж три роки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 28.05.2019 справа №333/2646/17.

Однак, вказані доводи є необґрунтованими, оскільки в оскарженому рішенні підставою для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги було те, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги.

Що стосується посилань представника відповідача на постанову Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №806/5360/19 у якій викладено правову позицію відносно того, що для виплати одноразової грошової допомоги підлягає застосуванню законодавство, чинне на момент первинного встановлення інвалідності,слід зазначити наступне.

Правовідносини, що досліджувалися Верховним Судом та правовідносин у зазначеній справі є різними, оскільки у даній справі, що розглядається 3 групу інвалідності та 2 групу інвалідності позивачу було встановлено з різних причин.

Відтак, комісія Міністерства оборони України відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення суду першої інстанції у частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги, колегією суддів у відповідності ст. 308 КАС України не переглядається через відсутність його оскарження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 лютого 2020 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Ватаманюк Р.В. Мацький Є.М.