Справа № 480/2792/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2020 р. Справа № 480/2792/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,
представників позивача - Пономаренко А.В., Березенко Т.А.,
представника відповідача - Кузченко Т.М.,
представника третьої особи - Брайко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2792/19 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить зобов`язати відповідача знести самочинно збудовані будівлі в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач самочинно, тобто без відповідного документу дозвільного характеру та затвердженої проектної документації, здійснив будівництво житлового будинку літ. «К-ІІ» і бані літ. «И», чим порушив абзац 1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а також абзац 4 ст.25 Закону України «Про основи містобудування». За результатами проведеної позапланової перевірки виконання будівельних робіт за адресою: м. Суми, вул. Засумська,68, було складено акт № 17 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2017 року, протокол про адміністративне правопорушення № 17 від 10.03.2017 року, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 17 від 10.03.2017 року та складена постанова № 9 у справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З метою перевірки вимог виконання умов припису відповідно до наказу начальника управління від 16.07.2018 року у термін з 19.07.2018 року по 31.07.2018 року проводилась позапланова перевірка щодо виконання гр. ОСОБА_1 вимог припису № 17 від 10.03.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва будівель в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ».
За результатами даного позапланового заходу встановлено, що вимоги припису №17 не виконано. Виявлені порушення не було усунуто, повідомлення про виконання вимог припису в термін, який ним був встановлений, до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради не надходило.
Тому, відповідно до ч. 7 ст.376 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з метою усунення порушень вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил та виконання законних вимог припису від № 17 від 10.03.2017 року позивач вважає, що необхідно зобов`язати відповідача знести самовільно збудовані будівлі в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ».
Ухвалою від 30.08.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.
26.07.2019 року до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Рибалком М.А. направлено повідомлення про виконання ним припису №17 від 10.03.2017 року.
Тобто, на даний час відсутні правові підстави, визначені ч.1 ст. 376 ЦК України, відносити вказані вище об`єкти до самочинного будівництва, оскільки вони введені в експлуатацію та на них зареєстровано право власності.
15.10.2019р. від третьої особи отримано відповідь на відзив (а.с.106-108), в якій ОСОБА_2 вказує, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки самочинним будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 порушено права третіх осіб, дане будівництво здійснено без проекту та дозвільних документів з порушенням норм ДБН; не виконано вимоги припису №17 від 10.03.2017 року; іншого порядку відновлення порушених прав, окрім знесення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на даний час не існує. Зазначає, що відповідач не надав доказів, яким чином він може перебудувати вже існуючий будинок, щоб така будівля в майбутньому не порушувала норм ДБН та права третіх осіб.
07.11.2019р. судом винесена ухвала, якою клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради до ОСОБА_3 М ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення до суду у даній справі. В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
Ухвалою від 07.11.2019р. в задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача в адміністративній справі №480/2792/19 відмовлено.
07.11.2019р. підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду.
Представники позивача в судовому засіданні просили позовні вимоги підтримали.
В судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, наведених у відповіді на відзив.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
На підставі звернення ОСОБА_6 до начальника Управління державного архітектурно-будівельного контрою Сумської міської ради (вх. № 17/29.01-22 від 17.01.2017 року) та до міського голови (вх. № С-3146/03.02.01-01) була проведена позапланова перевірка виконання будівельних робіт з будівництва будівель за адресою м. Суми, вул АДРЕСА_3 Засумська, 68 (а.с.14).
Під час перевірки були надані документи, фіксація яких та фотографування об`єкту будівництва відбулась за допомогою фотоапарату Canon PowerShot SX230HS.
Внаслідок проведення візуального огляду та згідно з матеріалами технічної інвентаризації на домоволодіння посадовими особами Управління ДАБК СМР було встановлено, що даний житловий будинок з господарськими будівлями і земельна ділянка за вищезазначеною адресою знаходяться у власності гр. ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 04.03.2016 року. За матеріалами технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 Суми від 01.03.2017 року житловий будинок та баня збудовані самочинно в 2009 році. Проектна та дозвільна документація на будівництво даного будинку та бані відсутня (а.с.20-31).
Власником домоволодіння було здійснено будівництво житлового будинку літ. « К-ІІ» і бані літери «И» без відповідного документу дозвільного характеру та затвердженої проектної документації, тим самим було порушено умови абзацу 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а також абзац 4 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування».
За результатами даного позапланового заходу було складено акт № 17 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2017 року, протокол про адміністративне правопорушення № 17 від 10.03.2017 року, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 17 від 10.03.2017 року, та складена постанова № 9 у справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.16-19, 32).
З метою перевірки вимог виконання умов припису відповідно до наказу начальника управління від 16.07.2018 року у термін з 19.07.2018 року по 31.07.2018 року проводилась позапланова перевірка щодо виконання ОСОБА_1 вимог припису № 17 від 10.03.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з будівництва будівель в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 » (а.с.34-39).
За результатами даного позапланового заходу встановлено, що вимоги припису №17 не виконано. Виявлені порушення не усунуто, повідомлення про виконання вимог припису в термін, який ним був встановлений, до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради не надходило (а.с.40-45).
Відносно відповідача складений протокол №44 від 31.07.2018р. про адміністративне правопорушення (а.с.46-47) та винесена постанова №37 від 03.08.2018р. у справі про адміністративне правопорушення (а.с.49-50), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100грн.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Частинами 4 та 5 ст.26 Закону від 17.02.2011р. №3038-VI передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Суд зазначає, що Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято наказ від 03.07.2018 року N 158, який дає можливість за спрощеною процедурою прийняти в експлуатацію закінчені будівництвом індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року.
Відповідно до вказаного наказу Мінрегіонбуду передбачено введення в експлуатацію (прийняття в експлуатацію) об`єктів нерухомого майна, які збудовані без дозвільних документів, на земельній ділянці, що належить забудовнику на праві власності.
Згідно з п. 2 наказу Мінрегіонбуду від 03.07.2018 року N 158 ОСОБА_1 подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - житловий будинок літ. «К-ІІ», баня літ. «И» по АДРЕСА_1 . Суми.
26.07.2019 року до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради відповідач направив повідомлення про виконання припису №17 від 10.03.2017 року (а.с.93-94).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 2 ст.3 цього ж Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Суд зазначає, що після реєстрації права власності на збудовані об`єкти нерухомості виключається можливість віднесення таких об`єктів до самочинного в силу їх узаконення.
При цьому, суд вважає, що у межах розгляду даної справи адміністративним судом не може надаватись правова оцінка правомірності реєстрації права власності на такі об`єкти, оскільки за умови наявності зареєстрованого права власності на них, такий спір набуде приватно-правового характеру.
Крім того, враховуючи принцип недоторканості приватної власності, визнати самочинно збудованими такі об`єкти можливо лише за наслідком скасування зареєстрованого права власності у встановленому порядку.
В свою чергу, на думку суду, зазначена контролюючим органом відсутність дозвільних та проектних документів на будівництво житлового будинку та бані має досліджуватись судом при перевірці правомірності набуття відповідного права власності.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про зобов`язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі, оскільки на вказані об`єкти нерухомого майна вже зареєстровано право власності та такі вимоги є непропорційними, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія.
Щодо клопотання відповідача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДАБК Сумської міської ради витрат на професійну правничу допомогу (а.с.183-185) суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до п. 1 ч.3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
За приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем до матеріалів справи надані копії: ордеру (а.с.78), договору про надання правової допомоги (а.с.186) із доповненнями (а.с.187), акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.188), квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с.189).
Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Дослідивши подані представником відповідача документи, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи у суді, в розмірі 5000грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДАБК Сумської міської ради, оскільки саме такий розмір судових витрат є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт та обсягом наданих адвокатом послуг (участь представника відповідача у підготовчому засіданні, яке тривало 1 год.5хв., та в судових засіданнях, які тривали 34 хв. та 55хв. відповідно; в доповненні до договору про надання правової допомоги (а.с.187) та в акті приймання-передач виконаних робіт (а.с.188) не вказано, яка сума входить до кожного виду правової допомоги, наданої адвокатом, та не конкретизовано, скільки часу було на кожний з них витрачено).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2020 року

Суддя О.О. Осіпова