Справа № 500/2618/19
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2618/19

28 січня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі: Музиці О. М.,

за участю:

представника позивача: Хлебнікова С. В.,

представника відповідача: Герелевич О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними і скасування постанов та зняття арешту, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними і скасування постанов та зняття арешту, а саме просить:

1. Визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору ВП №53542772 від 08 лютого 2019 року.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53542772 від 11 березня 2019 року, у частині виведення Постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження.

3. Зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна Скаржника, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що на виконання виконавчого листа № 607/16430/14-ц від 29.11.2012 року Тернопільського міськрайонного суду, 13 березня 2017 року Відділом примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, було відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_1 , про що прийнято постанову про відкриття ВП № 53542772 від 09.03.2017р.

Відділом примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було прийнято Постанову про арешт майна боржника ВП № 53542772 від 09.03.2017р. якою накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно ОСОБА_1 .

Разом з тим відділом примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було прийнято Постанову про повернення виконавчого документа стягувану ВП № 53542772 від 09.08.2018р.

Згідно даної Постанови, виконавчий лист № 607/16430/14-ц виданий Тернопільським міськрайонним судом від 15.02.2017 було повернуто стягувачу, а виконавче провадження ВП № 53542772 було завершено.

З автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, позивачці стало відомо, що 14.12.2018 року Начальником Відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Муликом Петром Ігоровичем було винесено Постанову ВП № 53542772 від 14.12.2018р. про скасування виконавчої дії. Даною Постановою було скасовано Постанову ВП № 53542772 від 09.08.2018р. про повернення виконавчого документа Стягувачу, та відновлено виконавче провадження.

При цьому хоча у автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України зазначено, що дана Постанова ВП № 53542772 була винесена 14.12.2018р., однак у самій Постанові зазначена зовсім інша дата, а саме 05 грудня 2018 року.

Також 09 січня 2019 року рекомендованим листом з штриховим ідентифікатором 136 була повторно направлена Стягувану Постанова ВП № 53542772 від 14.12.2018р. про скасування виконавчої дії та відновлення виконавчого провадження. Одночасно з даною Постановою Стягувану було направлено Вимогу, щодо повернення виконавчого документу за вихідним №136/03.3-32 від 04.01.2019 року. Дана вимога була отримана Стягувачем 11 січня 2019 року.

Однак Стягувачем, у строк передбачений ч. 2. ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», оригінал Виконавчого листа № 607/16430/14-ц від 15.02.2017 року для виконання пред`явлений не був.

Оскільки згідно Інформації про виконавче провадження № 53542772, отриманою з автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України станом на 25 лютого 2019 року, всупереч приписам ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», Постанова про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 13 ч.І ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», ані державним виконавцем, який веде дане виконавче провадження, ОСОБА_2 , ані начальником відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Муликом П.І., не виносилась, а стан виконавчого провадження ВП № 53542772 - примусове виконання, позивачем, 25 лютого 2019 року повторно було подано Заяву про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 13 ч.І ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

З метою приховування своєї протиправної бездіяльності Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гулькою Володимиром Ігоровичем було прийняті протиправні рішення, а саме: - було винесено Постанову ВП №53542772 від 08.02.2019 року про стягнення виконавчого збору. Згідно даної Постанови, з позивача повторно було стягнуто виконавчий збір у виконавчому провадженні ВП №53542772. - було винесено Постанову ВП №53542772 від 11.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження. Згідно п.2 даної Постанови, Постанову про стягнення виконавчого збору від 08.02.2019 року виведено в окреме провадження.

Також пояснив, що постанова ВП №53542772 від 08.02.2019 року про стягнення виконавчого збору, згідно дати яка зазначена у Постанові була винесена 08 лютого 2019 року, однак ця дата є фіктивною та написаною «заднім» числом з метою приховування протиправної бездіяльності державного виконавця. Доказом цього є той факт, що дана Постанова про стягнення виконавчого збору була зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України не 08 лютого 2019 року, а 11 березня 2019 року, тобто вже після оскарження протиправної бездіяльності державного виконавця. Також і дата відправки даної Постанови, а саме 14 березня 2019 року, рекомендованим листом з штриховим ідентифікатором 965 свідчить про те, що ця Постанова була винесена не в 08 лютого 2019 року, а саме 11 березня 2019 року.

Крім того, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 13 лютого 2019 року представником Скаржника, у матеріалах виконавчого провадження була відсутня будь-яка Постанова про стягнення виконавчого збору.

Вважає дані дії протиправним та просить позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як вбачається виконавчий збір з позивача не був стягнений, а тому було виведено стягнення виконавчого збору в окреме провадження та винесено постанову про стягнення виконавчого збору, дані дії є законними та такими, що відповідають чинному законодавству.

Щодо зняття арешту з майна боржника посилаючись на ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» дані дії є також законними.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановив наступні факти.

01 серпня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом було прийняте рішення по цивільній справі № 607/ 16430/ 14-ц, суддя Стельмащук П.Я., згідно якого, позовні вимоги «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , були задоволенні частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором №0 від 27.07.2007р. в розмірі 288162,64 швейцарських франків.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року по цивільній справі № 607/16430/ 14-ц, було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та зменшено суму стягнення з ОСОБА_1 , з 288162,64 швейцарських франки до 244567,71 швейцарських франки, з яких 154485 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 90082, 71 швейцарських франків заборгованість по процентах.

В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 серпня 2016 року по цивільній справі № 607/16430/ 14-ц залишено без змін.

Згідно даного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист № 607/16430/14-ц від 29.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 , в користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором №0 від 27.07.2007р. в розмірі 244567,71 швейцарських франків, з яких: 154485 швейцарських франків заборгованості за кредитом, 90082,71 швейцарських франків заборгованості по процентам, а також 3654,00 грн. судових витрат.

Державним виконавцем 09.03.2017 винесено постанову ВП №53542772 про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання.

09.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Як встановлено державним виконавцем 09.03.2017, 16.05.2018 вчинено запити до реєструючих органів з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № , № від 16.05.2018 боржник не працює та не отримує пенсію.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від від 19.09.2017, № від 17.05.2018 джерел отримання доходів немає.

Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області №31/19-2220 від 18.05.2018 транспортні засоби за боржником не зареєстровано.

Згідно повідомлення ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 696/07-2 від 22.05.2018 ОСОБА_1 власник квартири АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Адресно Довідкового Бюро №2854 від 07.06.2018 боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.61-3009/2-18 від 22.05.2018 за боржником право власності на земельні ділянки відсутні.

Відповідно до повідомлення Управління держпраці в Тернопільській області №530/01-05- 8.1/18 від 20.02.2017 за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до повідомлення ТзОВ «Розрахунково-кліринго-консалтингова компанія «АВС-РЕЄСТР»» за боржником цінних паперів не зареєстровано.

Згідно відповіді національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №10/01/20643 від 02.07.2018 інформація стосовно наявності цінних паперів у власності боржника відсутня.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що Протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Враховуючи вище викладене, та те що квартира боржника є єдиним майном і підпадає під дію цього Закону, та згідно п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404 (Далі - Закону № 1404) встановлено, що у випадку наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, державний виконавець повертає виконавчий документ стягувану.

09.08.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

Як вбачається начальником Відділу проведено перевірку виконавчого провадження №53542772 по виконанню виконавчого листа №607/16430/14-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15.02.2017 та встановлено, що державним виконавцем передчасно та всупереч вимогам ст.ст. 13, 48, 56 Закону № 1404 повернено виконавчий документ стягувачу та скасовано процесуальну дію державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином державним виконавцем 09.01.2019 скеровано рекомендованою кореспонденцією на адресу сторін виконавчого провадження постанови №53542772 від 05.12.2018, 04.01.2019 про скасування процесуального документа та відновлення виконавчого провадження.

Згідно витягу УДППЗ «Укрпошта» та безкоштовний запит щодо відстеження поштових відправлень встановлено, що стягувачем вищевказані постанови отримані 11.01.2019.

На адресу Відділу надійшов лист (заява) №21-4/80 від 23.01.2019 стягувача щодо скерування на адресу : АДРЕСА_3 1 постанову про повернення виконавчого документа стягувану та оригінал виконавчого листа № 607/16430/14-ц від 15.02.2017 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області або підтвердження відправлення та отримання банком даних документів.

Станом на 11.03.2019 стягувачем оригінал виконавчого листа №607/16430/14-ц від 15.02.2017 виданого Тернопільським міськрайонним судом до виконання не пред`явлено.

Керуючись п. 13 ч.1 ст. 39 Закону № 1404, державним виконавцем 11.03.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону № 1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як встановлено державним виконавцем 09.03.2017 винесено постанов про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання.

Пунктом 3 даної постанови боржника повідомлено про стягнення з нього виконавчого збору, однак жодних коштів боржником так і не сплачено.

Керуючись ст. ст. 3, 27, 40 Закону № 1404 державним виконавцем 08.02.2019 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, адже державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону № 1404, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено постановою державного виконавця ВП № 53542772 від 08.02.2019 року прийнято рішення про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 за примусове виконання рішення. Відповідно до виконавчого листа № 607/16430/14-ц від 15.02.2017 року виданого Тернопільський міськрайонним судом.

Постановою від 11.03.2019 року провадження закінчено, а постанову винесено в окреме провадження.

Такі дії державного виконавця відповідають Закону України «Про виконавче провадження», а тому в позові слід відмовити.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними і скасування постанов та зняття арешту - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2020 року.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.