Справа № 420/7371/19
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7371/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області про розмір суддівської винагороди №3.5-13/21/2018 від 19.12.2018 року та за період з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області №3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області про розмір суддівської винагороди №3.5-13/21/2018 від 19.12.2018 року та з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області №3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов вмотивовано наступним.

З 23.12.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як суддя у відставці в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одеси, яке є структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

22.12.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, починаючи з 04.12.2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області вих.№3.5- 13/21/2018 від 19.12.2018 року. Довідка надана для перерахунку в зв`язку із зміною посадового окладу діючого судці станом на 04.12.2018 року.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен бути зроблений з 04.12.2018 року відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-р/18 від 04.12.2018 року.

Проте, фактично перерахунок зроблений з 01.01.2019 року, а кошти отримані тільки у лютому 2019 року.

24.01.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області вих. №3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року.

Підставою для зміни посадового окладу діючого судді починаючи з 01.01.2019 року є підпункт 6 п.6 Перехідних положень Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» №2415 від 15.05.2018 року, згідно якого посадовий оклад судді встановлюється з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Фактично перерахунок здійснено з 01.02.2019 року, а кошти отримані тільки у березні місяці 2019 року.

У відповіді від 25.10.2019 року вих. №2654/Л-15 відповідачем відмовлено в перерахунку щомісячного грошового утримання з того ж місяця, з якого було збільшено розмір суддівської винагороди працюючого судді, а саме, з 04.12.2018 року, відповідно до довідки Апеляційного суду Донецької області №3.5-13/21/2018 від 19.12.2018 року, та з 01.01.2019 року, відповідно до довідки Апеляційного суду Донецької області 3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року.

Дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства та порушують конституційні права позивача.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 10.12.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАСУ).

Відповідно ст. 162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником Головного управління ПФУ в Одеській області 11.12.2019 року відповідно до розписки про отримання нарочно копії судового рішення, ухвали.

20.12.2019 року за вхід. №48688/19 через канцелярію суду представником відповідача Головного управління ПФУ в Одеській області А. Клименко (за довіреністю) надано відзив на адміністративний позов.

Документи подані представником відповідача у строк, встановлений судом.

Відзив обґрунтовано наступним.

Позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Пенсія призначена позивачу за рішенням суду при страховому стажі 40 років 11 місяців 19 днів, в тому числі на посадах судді - 31 рік 9 місяців 7 днів, в розмірі 90% від заробітку 29920,00 грн. в сумі 26928,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки від 08.08.2018 р. № 35-13/153/2018 виданої Апеляційним судом Донецької області, згідно до якого розмір пенсії з 01.08.2018 р. склав 29654,46 грн.

На виконання листа Пенсійного фонду України від 10.05.2019 №10435/Л-4 у травні 2019 року на поточний рахунок у відділенні банківської установи ПАТ «Державний ощадний банк України» позивачу нараховано доплату по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 та за січень - лютий 2019 року додатковою відомістю у сумі 43380,09 грн., дата виплати - 25 число

Відтак, дії Головного управління щодо нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є правомірними, вчиненими в межах повноважень.

24.12.2019 року за вх. №49119/19 позивачем надано заперечення на відзив на адміністративний позов, в яких зокрема, зазначено, що по зверненню від 22.12.2018 року перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці повинен бути здійснений з 04.12.2018 року, а не з 01.01.2019 року, як вважає відповідач, а право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заяві від 24.01.2019 року виникло, починаючи з 01.01.2019 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 - далі), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно Довідки від 20.08.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

З 23.12.2016 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, як суддя у відставці.

19.12.2018 року Донецьким апеляційним судом видано довідку №35-13/2/2018 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», згідно якої станом на 04.12.2018 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 49424,10 грн., у тому числі:

- оклад - 29073,00 грн.;

- доплата до посадового окладу за вислугу років (70%) - 20351,10 грн.

22.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

21.01.2019 року Донецьким апеляційним судом видано довідку №35-08/47/2019 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», згідно якої станом на 01.01.2019 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає - 53884,90 грн., у тому числі:

- оклад - 31697,00 грн.;

- доплата до посадового окладу за вислугу років (70%) - 22187,90 грн.

24.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки.

26.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Центрального об`єднаного УПФУ в м. Одесі, в якій просив:

«Зазначити з яких підстав не було своєчасно проведений мені перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі моїх заяв від 13.08.2018 року, 22.12.2018 року, 24.01.2019 року з посиланням на норми діючого законодавства України.

Зазначити з яких підстав не було своєчасно виплачено мені щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з перерахуванням на підставі моїх заяв від 13.08.2018 року, 22.12.2018 року, 24.01.2019 року, з посиланням на норми діючого законодавства України.

Зазначити суму боргу не виплаченого мені щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці з перерахуванням на підставі моїх заяв від 13.08.2018 року, 22.12.2018 року, 24.01.2019 року з урахуванням компенсації за ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"».

26.03.2019 року Центральним об`єднаним УПФУ в м. Одесі розглянуто звернення позивача та листом №1233/09 «Про надання відповіді на звернення» повідомлено наступне:

«Починаючи з жовтня 2018 року особам, які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду в окремих районах Донецької та Луганської областей, та яким виплата пенсії або довічного грошового утримання суддів у відставці здійснюється за рішенням суду, нарахування пенсій проводиться після проведення верифікації. Рішення про виплату по відомостям проводиться після узгодження з Пенсійним фондом України за результатами верифікації. Тому дата виплати залежить від строків проведення та отримання результатів верифікації та змінюється щомісяця.

Повідомляємо, що управлінням перерахунки Вашої пенсії на підставі Ваших заяв від 13.08.2018 р. №6774, від 22.12.2018 р. № 401, від 24.01.2019 р. № 339 здійснювались своєчасно без порушення норм чинного законодавства, зокрема Постанови від 25.01.2008 р. № 3-1 Правління Пенсійного фонду України (Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) вишити щомісячного довічного грошового утримання суддям У відставці органами Пенсії ного фонду України».

20.05.2019 року позивач звернувся до Центрального об`єднаного УПФУ в м. Одесі з заявою, в якій просив надати довідку про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці помісячно з 01.01.2018 року по 01.05.2019 року, а також зазначити суму заборгованості помісячно за період з 01.01.2018 року по 01.05.2019 року.

27.05.2019 року Центральним об`єднаним УПФУ в м. Одесі розглянуто звернення позивача та листом №317/Л-11 «Про надання відповіді на звернення» повідомлено, що для отримання довідки про розмір пенсії необхідно звернутись до територіального управління ПФУ, а також повідомлено, що загальна сума боргу склала 43380,09 грн.(січень 2018 р. склав 2726.46 грн.; лютий 2018 р. склав 2726.46 грн.; березень 2018 р. склав 2726.46 грн.; квітень 2018 р. склав 2726.46 грн.; травень 2018 р. склав 2726.46 грн.; червень 2018 р. склав 2726.46 грн.; липень 2018 р. склав 2726.46 грн.; серпень 2018 р. склав 2726.46 грн.; вересень 2018 р. склав 2726.46 грн.; січень 2019 р. склав 14827.23 грн.; лютий 2019 р. склав 4014.72 грн.). Крім того, в листі зазначено, що борг 43380,09 грн. нарахований та виплачений в травні 2019 року.

12.03.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зі скаргою, в якій просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявами від 22.12.2018 року, 24.01.2019 року; зобов`язати Центральне об`єднане УПФУ в м. Одесі провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 22.12.2018 року, починаючи з 04.12.2018 року, виплатити борг у сумі 13392,33 грн. у поточному місяці 2019 року; зобов`язати Центральне об`єднане УПФУ в м. Одесі провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 24.01.2019 року, починаючи з 01.01.2019 року, виплатити борг у сумі 4014,72 грн. у поточному місяці 2019 року.

26.06.2019 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області надало лист-відповідь №1339/Л-11, яким повідомлено, що «На виконання листа Пенсійного фонду України від 10.05.2019 № 10435/Л-4. у травні 2019 року на поточний рахунок у відділенні банківської установи ПАТ "Державний ощадний банк України" Вам зараховано доплату по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судці за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 та за січень - лютий 2019 року додатковою відомістю у сумі 43380,09 грн, дата виплати - 25 число».

05.09.2019 року ОСОБА_1 направив скаргу до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо притягнення до адміністративної відповідальності начальника Головного управління ПФУ в Одеській області та ПФУ.

Головним управлінням ПФУ в Одеській області 25.10.2019 року за №2654/Л-15 надано відповідь (на адресу Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини) «Щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 », якому серед іншого повідомлено:

«На виконання листа Пенсійного фонду України від 10.05.2019 № 10435/Л-4 ОСОБА_1 у травні 2019 року на поточний рахунок у відділенні банківської установи ПАТ "Державний ощадний банк України" зараховано доплату по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 та за січень та лютий 2019 року додатковою відомістю у сумі 43380,09 грн.

Твердження щодо розбіжностей в сумах не відповідає дійсності, та, відповідно, підстави для застосування до посадових осіб головного управління заходів адміністративного впливу відсутні».

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір в даній справі виник у зв`язку з відмовою відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року та за період з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року.

Згідно зі статтею 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.3, п.1 ч.4 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453), у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII визначено, що посадовий оклад судді апеляційного суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом, зокрема, судді апеляційного суду - 1,1.

Частиною 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1402), встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

04.12.2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення №11-р/2018, яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат";

2) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, а саме:

- частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Приймаючи вищенаведене рішення, Конституційний Суд України виходив із того, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини десятої статті 133 Закону №2453 у редакції Закону № 192, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів. Отже, положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192 для цілей застосування окремих положень Закону № 1402 суперечить частинам першій, другій статті 126 Конституції України.

Згідно частини 3 резолютивної частини вказаного рішення встановлено, що положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктами 1, 3 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 року (у редакції чинній на момент виникнення права у позивача на перерахунок) (далі - Порядок №3-1) передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, п.4 Розділу ІІ Порядку №3-1 (в редакції Постанови Пенсійного фонду №6-1 від 07.06.2019) встановлено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Також і Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921 гривня.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В даному випадку, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виникло у позивача з 04.12.2018 року (з моменту прийняття Конституційним судом України рішення №11-р/2018 від 04.12.2018 року), та з 01.01.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», Апеляційним судом Донецької області ОСОБА_1 видані наступні довідки, а саме: №3.5-13/2/2018 від 19.12.2018 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за якою суддівська винагорода станом на 04.12.2018 року складає 49424,10 грн., у тому числі, зокрема, посадовий оклад - 29073,00 грн.; №3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за якою суддівська винагорода станом на 01.01.2019 року складає 53884,90 грн., у тому числі, зокрема, посадовий оклад - 31696,50 грн.

На підставі наданих довідок, позивач 22.12.2018 року та 24.01.2019 року звернувся до відповідача з заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді та відповідним пакетом документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Відповідно до п. 4 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Відповідно до п. п. 15, 16 «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до підпункту 2 пункту 12 цього Порядку, здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

У разі прийняття позитивного рішення комісією згідно з пунктом 15 цього Порядку соціальні виплати поновлюються через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат. Комісія може прийняти рішення про поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі з місяця припинення таких виплат у разі, коли така особа перебуває у складних життєвих обставинах і з поважних причин не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, передбачені пунктами 6 і 7 цього Порядку. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із зазначеним, як зазначає відповідача, загальна суму боргу становить 43380,09 грн. (не виплачена позивачу) з зазначенням боргу за певні місяці:

за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року сума боргу склала 2726,46 грн. (за кожен місяць);

за січень 2019 року - 14827,23 грн.;

за лютий 2019 року - 4014,72 грн.

Як зазначено у відзиві, на виконання листа Пенсійного фонду України від 10.05.2019 №10435/Л-4 у травні 2019 року на поточний рахунок у відділенні банківської установи ПАТ «Державний ощадний банк України» позивачу нараховано доплату по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 та за січень - лютий 2019 року додатковою відомістю у сумі 43380,09 грн.

Попри виплату заборгованості у сумі 43380,09 грн., у листі Головного управління Пенсійного фонду України від 25.10.2019 року №2654/Л-15 зазначено, що перерахунок на підставі заяви позивача від 22.12.2018 року здійснено 01.01.2019 року, проте відповідно до вимог законодавства перерахунок повинен бути здійснений з 04.12.2018 року по 31.12.2019 року, а за заявою від 24.01.2019 року - перерахунок відповідачем здійснено 01.02.2019 року, в той час коли перерахунок повинен бути здійснений в період з 01.01.2019 по 31.01.2019 року.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач, як суддя у відставці, має право на проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання згідно довідок Апеляційного суду Донецької області №3.5-13/2/2018 від 19.12.2018 року та №3.5-08/47/2019 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому, відмова відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року та за період з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року на підставі вищезазначених довідок Апеляційного суду Донецької області є протиправною.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (справи "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Москаль проти Польщі". Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справи "Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010 року та "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("справи "Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Додатково слід зазначити, що ст. 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Також, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема, відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Згідно з п.3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу

З огляду на викладене, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 КАС України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області про розмір суддівської винагороди №3.5-13/21/2018 від 19.12.2018 року та за період з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області №3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області про розмір суддівської винагороди №3.5-13/21/2018 від 19.12.2018 року та з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Донецької області №3.5-08/47/2019 від 21.01.2019 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією № 24 від 06.12.2019 року у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривен 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , телефон: НОМЕР_3 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса:65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, факс: 728-36-53, ,

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.