Справа № 260/1183/19
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Ужгород№ 260/1183/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Закарпатська митниця ДФС, представник - Василенко І.Ю., Струк Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 05 лютого 2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, яким просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Закарпатської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA305000/2019/000098/2 від 19.07.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA305200/2019/00105, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 05.07.2019 року позивачем у нерезидента «Гаріз Карз АБ» було придбано транспортний засіб - легковий автомобіль, що був у користуванні марки Volvo V70, 2015 р.в., ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , двигун бензин/газ, об`єм двигуну 1969 куб.см. Автомобіль було придбано у м. Стокгольм (Швеція) за 25000,00 шведських крон, що підтверджується рахунком-фактурою від 05.07.2019 року, за готівку та квитанцією про оплату.

На підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, декларантом подано відповідачу для митного оформлення пакет документів, необхідний для митного оформлення вказаного в декларації №UA305200/2019/34209 від 08.07.2019 року товару, який передбачений ст. 53 МК України.

Однак 19.07.2019 року відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA305000/2019/000098/2.

Позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем рішення ним було зайво сплачено 79800,00 грн., як різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю автомобіля, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною Закарпатською митницею ДФС, внаслідок чого, 19.07.2019 р., було подано нову митну декларацію UA305200/2019/036213, у відповідності до ст. 54 МК України, сплачено митні платежі, згідно із заявленою митною вартістю товарів. У вказаній митній декларації визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору 25000,00 шведських крон

У судовому засіданні позивача підтримав висунуті ним судові вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із правомірністю оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару з огляду на те, що

18.07.2019 декларантом було подано до митного оформлення митну декларацію №UA305200/2019/035896 на товар - легковий автомобіль Volvo V70, 2015 р.в., ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , на адресу громадянина ОСОБА_1 з метою випуску його у вільний обіг. У вказаній декларації була зазначена фактурна вартість у розмірі 25000,00 шведських крон, а також заявлена за першим (основним) методом декларантом митна вартість товару з урахуванням транспортних витрат (100 євро) у розмірі 70397,84 грн.

Під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО «Інспектор» для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 згенеровано числовий індикатор вартості на рівні 11100,00 євро.

В рамках виконання митних формальностей, генерованих АСАУР, посадовою особою, що здійснювала митне оформлення, направлено електронний запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення митної вартості товару.

Відповідач зазначає, що жоден платіжний документ про сплату коштів за товар митниці не подавався ні підчас митного оформлення, ні під час 10-денного терміну подання додаткових документів відповідно до положень ч.3 ст.53 МК України.

Крім того, в наданому митниці документі про вартість транспортних витрат не вказано географічний пункт, звідки саме здійснювалось транспортування до митного кордону України, у зв`язку з чим неможливо перевірити дійсний розмір транспортних витрат. При цьому, під географічним пунктом мається на увазі найменування міста, а не країни або континента, оскільки від різних міст однієї й тієї ж країни до митного кордону буде зовсім різна відстань. Тому, зазначення у довідці пункту відправлення вантажу - Швейцарія, є цілком абстрактним і не дозволяє встановити орієнтовну відстань у кілометрах.

Відповідач вважає, що надані декларантом до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, в довідці про вартість транспортних витрат не вказано географічний пункт, звідки саме здійснювалось транспортування до митного кордону України, у зв`язку з чим неможливо перевірити дійсний розмір транспортних витрат, а також містять розбіжності у числових значеннях, а саме сума транспортних витрат у митній декларації та, відповідній калькуляції транспортних витрат відрізняється.

В судовому засіданні представники відповідача заперечили щодо задоволенні позову та просили суд відмовити позивачу в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На митну територію України, з метою митного оформлення було ввезено та доставлено в зону митного контролю транспортний засіб позивача, ОСОБА_1 , Volvo V70, 2015 р.в., ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , двигун бензин/газ, об`єм двигуну 1969 куб.см.

18 липня 2019 року представником декларанта, ТОВ «Закарпатінтрейд», Василишин В.В. , було подано до митного оформлення митну декларацію № UA305200/2019/035896, на вищезгаданий транспортний засіб з метою випуску його у вільний обіг (а.с.66).

Як вбачається із матеріалів справи, декларантом, для підтвердження митної вартості товару для митного оформлення надано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 05.07.2019 року; декларація про походження товару б/н від 05.07.2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/45305 від 08.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № від 03.07.2019 року; калькуляція транспортних витрат б/н від 08.07.2019 року; договір про надання послуг митного брокера б/н від 18.07.2019 року. Інші документи надані не були.

19 липня 2019 року Закарпатською митницею ДФС було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA305000/2019/000098/2, згідно якого заявлена декларантом за першим (основним) методом митна вартість транспортного засобу марки Volvo V70, 2015 р.в., ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 у розмірі 25000,00 шведських крон не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю з ціновою інформацією, наявною у митного органу, а саме: автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 згенеровано індикатор ризику по вартості на рівні 11100,00 євро (116736,46 шведських крон). Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю у митного органу відповідної цінової інформації, а саме: згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 згенеровано індикатор ризику по вартості на рівні 11100,00 євро. Таким чином, при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взято цінову інформацію згенеровану автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 та калькуляції транспортних витрат б/н від 08.07.2019 року (50 євро). Отже, митна вартість товару "Легковий автомобіль Volvo V70, 2015 р.в. (VIN-код НОМЕР_1)", визначена за шостим (резервним) методом, з урахуванням витрат на транспортування складає 11100,00 євро + 50 євро = 11150,00 євро (117262,30 шведських крон)(а.с.40).

Крім того, Закарпатською митницею ДФС сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305200/2019/00105 (а.с.41).

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України № 4495-VІ від 13.03.2012 року (далі - МК України) та іншими законами України.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що під час митного оформлення імпортованого автомобіля декларантом не були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору (основним методом). Зокрема, не були представлені банківські чи інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

По причині наведеного митним органом були витребувані від декларанта додаткові документи про сплату вартості товару, які декларантом за результатами проведених консультацій не надані, що підтверджується повідомленням декларанта від 19.07.2019 року. (а.с.78)

За вказаних обставин у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, оскільки представлені разом з митної декларації документи лише декларували вартість автомобіля, однак не підтверджували його сплату.

Зокрема, із змісту рахунку-фактури б/н від 05.07.2019р. слідує, що фактурна вартість автомобіля склала 25000,00 шведських крон (а.с. 23-24).

Між тим, оціночна вартість спірного автомобіля станом склала 11100,00 євро (116736,46 шведських крон), що свідчить про наявність неусунутих розбіжностей щодо задекларованої позивачем митної вартості автомобіля.

Суд зазначає, що такі розбіжності також лише частково були усунуті під час судового розгляду справи.

Крім того, наявні розбіжності у числових значеннях заявленої митної вартості, зокрема у митній декларації, так само як і в декларації митної вартості (ДМВ) до цієї декларації, задекларовано вартість транспортних витрат у сумі 50 євро, в той час як в калькуляції транспортних витрат вказано -100 Євро.

При, цьому, в наданому документі про вартість транспортних витрат не вказано географічний пункт, звідки саме здійснювалось транспортування до митного кордону України, у зв`язку з чим неможливо перевірити дійсний розмір транспортних витрат.

Також, суду не є зрозумілим те, що, відповідно до позовної заяви, автомобіль було придбано у місті Стокгольм (Швеція), що підтверджується інформацією з рахунку-фактури (рахунок складено у Стокгольмі), а згідно поданої позивачем інформації з калькуляції транспортних витрат (а.с.33) транспортування транспортного засобу було здійснено із Швейцарії.

Відтак, судом встановлено, що позивачем (його представником) не був представлений стандартний пакет документів, який, за звичай, надається митному органу для оформлення ввезеного автомобіля та не були надані достовірні документи на підтвердження транспортних витрат, а також будь які платіжні документи. Крім того представником повідомлено митний орган, що додаткових документів надати не має можливості. (а.с. 78)

Статтями 49 та 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1 та 2 ст.54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. "Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року", факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару не подав до митного органу всі необхідні для цього документи.

Із змісту представлених документів не видається можливим чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезеного автомобіля, при цьому відповідачем доведено наявність обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість.

Зокрема, із змісту рахунку-фактури № б/н від 05.07.2019р. слідує, що в такому не визначені умови оплати придбаного автомобіля, а тому без надання будь-яких інших документів факт оплати вартості автомобіля у зазначеному позивачем розмірі неможливо.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень належним чином довів правомірність дій щодо винесення рішення про коригування митної вартості, у зв`язку з чим наведені в позові обставини не відповідають дійсності, а позовні вимоги до задоволення не підлягають

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк