Справа № 200/601/20-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р. Справа№200/601/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за по інвалідності. Однак при призначенні пенсії до його пільгового стажу по списку №1 відповідачем не зараховані період роботи з 02.06.2009 року по 03.08.2016 року, оскільки підприємство, що їх видало, знаходитися на непідконтрольній території, а тому будь-які документи, видані ним, є недійсними, крім того у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про документ, на підставі якого підприємство надало відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказані обставини відображені в надісланому на його адресу розпорядженні.

Вважав вказане розпорядження таким, що воно порушує його пенсійні права.

У зв`язку з наведеним позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в зарахуванні до стажу за списком №1 період роботи з 02.06.2009 року по 03.08.2016 року;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 28.11.2019 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року у відповідача витребувано оскаржене розпорядження з відображенням дати прийняття цього розпорядження та номеру.

На виконання ухвали суду надано оскаржене розпорядження, яке не містить ні дати його прийняття, ні номеру.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого розпорядження. Вважав, що діяв правомірно і не порушив пенсійні права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.10.2019 року перебуває на обліку у Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії по інвалідності (особа з інвалідністю 3 групи, рішення про призначення пенсії без дати №57, заява про призначення пенсії від 28.11.2019 року).

При вирішенні питання про призначення пенсії (за результатами розгляду заяви про призначення пенсії від 28.11.2019 року) органом Пенсійного фонду України прийнято розпорядження без дати та номеру, яким до пільгового стажу роботи по списку №1 не зараховано періоди роботи з 02.06.2009 року по 03.08.2016 року, у зв`язку з тим, підприємство-роботодавець ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» знаходитися на непідконтрольній території, а тому будь-які документи, видані цим підприємством, є недійсними; крім того у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про документ, на підставі якого підприємство надало відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку №1.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Відповідно до трудової книжки позивача він працював з 02.06.2009 року по 03.08.2016 року в Шахтопрохідному будівельному управлінні №9 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», яке у січні 2013 року перейменовано в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» (про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис) підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею.

Всі записи зроблені у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Трудовою книжкою, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, підтверджено пільговий характер роботи позивача.

Пільговий характер роботи позивача по списку №1 також підтверджено документами, що видані ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»: довідкою від 25.04.2019 року №02/248 (відповідно до якої позивач виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день під землею, та його робоче місце було атестовано (міститься посилання на відповідні накази)); копіями наказів про атестацію робочого місця позивача: від 08.08.2008 року №9, від 02.07.2010 року №81, від 01.07.2015 року №222 та доданих до них переліком робочих місць; копією наказу від 26.12.2013 року №273, копією особової картки.

Разом з тим, відповідач, фактично, відмовився розглядати довідки у зв`язку з тим, що вони складені на непідконтрольній українській владі території.

Отже, вказані довідки відповідачем не досліджувалися та не аналізувалися. Разом з тим вони мали значення для правильного вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу роботи по списку №1 спірного періоду, адже вони визначають пільговий характер роботи позивача та підтверджують проведення атестації його робочих місць, що є умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також підтверджують факт перейменування підприємства, де працював позивач протягом спірних періодів.

При цьому орган Пенсійного фонду України має враховувати наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування будь-яких даних, зокрема даних про документ, на підставі якого підприємство надало відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не може порушувати право особи на зарахування періодів його роботи до відповідного стажу.

Крім того в Індивідуальних відомостях про застраховану особу щодо позивача (форма ОК-5) містяться відомості про щомісячну сплату протягом спірного періоду підприємством-роботодавцем із заробітної плати позивача страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, позивач мав право на зарахування вказаних періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по списку №1), однак таке право відповідачем було порушено.

З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого розпорядження, а похідні позовні вимоги задоволенню іншим шляхом шляхом зобов`язання відповідача повторно вирішити питання про зарахування позивачу до пільгового стажу роботи по списку №1 спірного періоду роботи з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області без дати та номеру про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу по списку №1 періоду роботи з 02.06.2009 року по 03.08.2016 року.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно вирішити питання про зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи по списку №1 періоду роботи з 02.06.2009 року по 03.08.2016 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 11 лютого 2020 року.

Суддя Т.В. Логойда