Справа № 160/11862/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо визнання протиправною та скасування вимоги,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач) №Ф-3627-57 від 13.05.2019р. про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21' 030грн. 90коп.
15.01.2020 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконання (стягнення) Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області в особі Саксаганського ВДВС м.Кривого Рогу за виконавчим провадженням (ВП 60494413) по стягненню боргу (недоїмки) з ОСОБА_1 за вимогою ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.05.2019р. за №Ф-3627-57 на суму 21' 030грн. 90коп. до набрання рішенням суду законної сили.
В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що матеріали виконавчого провадження містять не лише постанову про відкриття провадження від 05.11.2019 року, а ще й постанову про розшук майна боржника від 09.11.2019 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 06.11.2019 року, постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.11.2019 року. Тому в будь-який час може бути направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника. Оскільки заробітна плата є єдиним доходом позивача, остання вважає утримання протиправним, таким, що залишить її та сім`ю без належних засобів для проживання.
Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.
При розгляді заяви позивача про забезпечення позову суд застосовує наступні положення процесуального закону.
Частинами 1 та 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.
В той же час заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Згідно приписів ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що гуртуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При розгляді заяви позивача, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову вживаються судом з метою захисту прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.
Підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого у адміністративній справі. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.
Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Дніпропетровській області №Ф-3627-57 від 13.05.2019р. про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21' 030грн. 90коп. заявлена до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 02.12.2019 р. позовну заяву залишено без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Проте, станом на 20.01.2020 р. недоліки позовної заяви не усунуті, натомість позивачем подано заяву про забезпечення позову визначеним шляхом, що унеможливлює її розгляд на даній стадії провадження.
Вимога щодо зупинення виконання (стягнення) Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області в особі Саксаганського ВДВС м.Кривого Рогу за виконавчим провадженням (ВП 60494413) по стягненню боргу (недоїмки) за вимогою ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.05.2019р. за №Ф-3627-57 на суму 21' 030грн. 90коп. може бути заявлена до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі Саксаганського ВДВС м.Кривого Рогу.
Одночасно, суд звертає увагу, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.90, 154, 241, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.
Копію ухвали надіслати:
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова