Справа № 1.380.2019.005801
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005801
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Піскун А.Й., Процюк О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - Виконавчий комітет ЛМР, відповідач 1), Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР, відповідач 2) , в якій позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяви про часткову відмову від позову (ухвала про закриття провадження в частині позовних вимог від 28.01.2020) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.11.2019 №1053 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітету від 26.04.2019 №398, від 10.05.2019 №432, від 26.07.2019 №698 і від 23.08.2019 №793", яким внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 26.07.2019 №698 "Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасникам антитерористичної операції - мешканцям м. Львова", яким вилучено пункт 19 додатка 1, що стосується надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, у відповідності до Ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4520 «Про затвердження Програми про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України..» (із змінами), рішення виконавчого комітету від 26.07.2019 № 698 «Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасникам антитерористичної операції - мешканцям м. Львова» виплатити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу па вирішення соціально- побутових питань, як учаснику антитерористичної операції, - учаснику бойових дій.

Ухвалою від 08.11.2019 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі. 21.01.2020 ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд перейшов до розгляду справи по суті.

Позовні вимоги станом на день розгляду справи обґрунтовані тим, що Виконавчим комітетом ЛМР протиправно, на переконання ОСОБА_1 , прийнято рішення про виключення його із списків учасників антитерористичної операції - мешканців м. Львова, яким надається одноразова грошова допомога на вирішення соціально-побутових питань. У зв`язку з чим Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР не проводить відповідну виплату позивачу, що є порушенням на думку ОСОБА_1 його законних конституційних прав.

Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР надало суду відзив на позов, на заяву про його уточнення та додатковий відзив. На заперечення вимог позивача зазначено, що громадською комісією із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій з урахуванням отриманої інформації про передану ОСОБА_1 у власність земельну ділянку та зміни до Програми №4520, правомірно прийнято рішення згідно з яким ОСОБА_1 буде надана матеріальна допомога у порядку черговості, а виконання рішення Виконавчого Комітету ЛМР №698 від 26.07.2019 є неможливим, оскільки останнє скасовано.

ОСОБА_1 скористався своїм правом на нада ння відповіді на відзив відповідача 2. Вказує, що Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР фактично стверджує про законність рішення №698 від 26.07.2019, водночас заперечуючи позовні вимоги. Зазначає, що оскільки означене рішення було прийнято з дотриманням визначеної процедури, то таке підлягає виконанню і подальші зміни внесені у нього є незаконними.

Виконавчий комітет ЛМР на заперечення позовних вимог надав відзив на позов у відповідності до якого, на переконання відповідача 1, зміни у рішення від 26.07.2019 №698 були внесені законно за результатами рішення Комісії та керуючись нормами Програми №4520, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні по розгляду справи, позивач просив позов задовольнити.

Представники відповідачів у свою чергу проти позовних вимог заперечили з підстав викладених у відзивах, просили відмовити у їх задоволенні.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази та заслухавши доводи сторін, суд з`ясував наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (Посвідчення серія НОМЕР_1 вид. 29.07.2015).

26.07.2019 Виконавчим комітетом ЛМР було прийнято рішення № 698 «Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасникам антитерористичної операції - мешканцям м. Львова». Згідно із вказаним рішення ОСОБА_1 був включений до списку учасників антитерористичної операції, яким було прийнято рішення надати з міського бюджету м. Львова одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

19.09.2019 внесено зміни до Програми №4520. Відповідно до внесених змін, право на отримання матеріальної допомоги мають учасники антитерористичної операції щодо яких відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням. Кількість отримувачів матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які належать до даної категорії осіб, не може перевищувати 10 відсотків від загальної кількості отримувачів допомоги, які включені до рекомендаційних списків Комісії. Розгляд заяв такої категорії осіб здійснюється по першій даті заїзду в райони проведення антитерористичної операції/операції об`єднаних сил без урахування умов, зазначених у пунктах 3.2.1-3.2.3 розділу З Програми (пільговості).

03.10.2019 на засіданні Громадської комісії із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій, прийнято рішення надати ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у порядку п`ятої черги та внести зміни до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.07.2019 №698, а саме: виключити ОСОБА_1 зі списків учасників антитерористичної операції - мешканців м. Львова, яким надається одноразова матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань (п. 3.10 Програми №4520);

Львівський центр надання послуг учасникам бойових дій 30.10.2019 подав на затвердження виконавчому комітету ЛМР проект рішення виконавчого комітет про вилучення зі списків на виплату одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань мешканцям м. Львова ОСОБА_1 (п. 3.11 Програми №4520).

Виконавчим комітетом ЛМР 05.11.2019 прийнято рішення №1053 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету від 26.04.2019 №398, від 10.05.2019 №432, від 26.07.2019 №698 і від 23.08.2019 №793», яким вилучено ОСОБА_1 із списку учасників антитерористичної операції-мешканцям м. Львова, яким надається одноразова матеріальна допомога на вирішення соціально- побутових питань (п.3.12 Програми №4520).

Не погоджуючись з пунктом 3 вказаного рішення та вважаючи, що Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР зобов`язане виконати рішення №698 і від 23.08.2019, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР

Згідно із частиною 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах своїх повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон України №3551-XII).

Згідно з частиною четвертою статті 2 вказаного Закону місцеві ради, підприємства, установи та організації мають право за рахунок власних коштів і благодійних надходжень встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни.

Підпунктом 1 пункту а частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено власні (самоврядні) повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, до яких належать встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення.

Ухвалою ЛМР від 23.04.2015 № 4520 затверджено Програму забезпечення житлом учасників антитерористичної операції. Ця програма за рахунок коштів місцевого бюджету встановила додаткові соціальні гарантії для певних категорій львів`ян - учасників АТО. 20.10.2016 та 06.04.2017 до вказаної ухвали внесені зміни шляхом затвердження нової редакції додатку - «Програми про захист інтересів учасників антитерористичної операції». Ця програма врегулювала питання та умови надання додаткового соціального забезпечення (житлом, земельними ділянками та матеріальною допомогою) певних категорій осіб (військовослужбовців, учасників АТО та інших), що проживали на території Львівської міської ради станом на дату її запровадження.

Для надання послуг учасникам бойових дій, членам їх сімей та сімей загиблих учасників, що брали безпосередню участь в антитерористичній операції ЛМР утворила Львівський центр надання послуг учасникам бойових дій відповідно до ухвали від 14.01.2016 № 117.

Для реалізації Програми про захист інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій утворено Громадську комісію із захисту інтересів учасників антитерористичної операції відповідно до ухвали Львівської міської ради від 11.11.2016 № 1049, рішення якої є підставою для розгляду виконавчим комітетом ЛМР питання про надання житла або матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб.

Поряд з цим, ухвалою ЛМР від 21.06.2018 № 3597 внесено зміни до ухвали ЛМР від 23.04.2015 № 4520 «Про захист інтересів учасників антитерористичної операції». Викладено назву ухвали у новій редакції: «Про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також членів сімей таких осіб», текст Програми у новій редакції згідно з додатком до вказаної ухвали «Програма про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також членів сімей таких осіб» (далі - Програма).

Відповідно до п.1.5. Програми визначено що її дія не поширюється на осіб, які не відповідають п.1.4. Програми.

Відповідно до п 1.4.Програми її дія поширюється (у частинах, визначених розділом 2 та розділом 3 Програми) лише на осіб, які сукупно мають відповідати таким вимогам:

Місце проживання/перебування таких осіб зареєстровано у м. Львові, м. Винники, смт. Рудно та/або смт. Брюховичі станом на такі календарні дати:

1.4.1.1. День прийняття ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4520 «Про затвердження Програми про захист інтересів учасників антитерористичної операції».

1.4.1.2. День подання звернення (заяви) відповідно до цієї Програми про забезпечення житлом або надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

1.4.1.3. День розгляду заяви Комісією та надання Комісією рекомендацій щодо осіб, які претендують на отримання житла, чи формування Комісією рекомендаційних списків щодо надання (відмови у наданні) одноразової матеріальної допомоги.

Згідно з пп. 3.10 п. 3 Програми на наступний робочий день після надходження на адресу Центру документів заявника Центр передає пакет документів Комісії, яка здійснює розгляд таких документів не пізніше закінчення термінів виплати матеріальної допомоги, встановлених рішенням виконавчого комітету.

Відповідно до пп. 3.11 п. 3 вказаної Програми за результатами розгляду документів заявників Комісія формує рекомендаційні списки щодо надання (відмови у наданні) одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням часу безпосередньої участі (дати заїзду) учасника антитерористичної операції в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та не пізніше п`яти робочих днів передає їх Центру.

Згідно з пп. 3.12 п. 3 Програми після отримання рекомендаційних списків Комісії Центр: протягом 10 робочих днів письмово повідомляє заявника про результати розгляду Комісією його заяви; вживає заходи (спільно з управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політики) для підготовки рішення виконавчого комітету про надання (відмову у наданні) одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до пп. 3.14 п. 3 вказаної Програми виплату одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань здійснює управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики на підставі рішення виконавчого комітету про надання такої матеріальної допомоги.

Як вже встановлено судом Виконавчим комітетом ЛМР було прийнято рішення про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 , проте, оскаржуваним пунктом 3 рішення Виконавчого комітету ЛМР від 15.11.2019 №1053 було виключено позивача з числа осіб яким слід надати означену допомогу.

Вищевказане рішення було прийнято у зв`язку з наявністю (виділенням) земельної ділянки з цільовим призначенням для «будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» з урахуванням змін до ухвали ЛМР від 23.04.2015 №4520, внесених ухвалою від 09.09.2019 №5427.

Так, рішенням Пустомитівської міської ради Львівської області від 06.11.2018 №1373 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 .

Однак суд зазначає, що зміни до Програми №4520, що стосуються особливостей процедури виплати матеріальної допомоги особам щодо яких відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою були внесені 19.09.2019, тобто вже після прийняття первинного рішення від 26.07.2019 №698.

Стосовно вказаних обставин суд вказує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Крім того, Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 ст.58). Це значить, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом, за винятком якщо вини пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також суд бере до уваги те, що органи місцевого самоврядування у відповідності до рішення Конституційного суду від 16.04.2009 №7-рп/2009 не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

При цьому суд зазначає таке. Нормативно-правові акти органів місцевого самоврядування діють в межах адміністративно територіальної одиниці на яку поширюються повноваження відповідного органу. Тобто, рішення Виконавчого комітету ЛМР діють виключно в межах міста Львова. А отже, наявність рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки поза межами дії Ухвали ЛМР №3597 не може обмежувати чи бути підставою для позбавлення позивача його законних прав, як учасника АТО та мешканця м. Львова.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку що пункт 3 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.11.2019 №1053 не відповідає критеріям визначеним ч. 2ст. 2 КАС України, а отже підлягає скасуванню.

При вирішенні спору в іншій частині, суд бере до уваги рішеннях по справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії. Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на зазначене вимога про зобов`язання Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР виплатити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу па вирішення соціально- побутових питань, як учаснику антитерористичної операції, - учаснику бойових дій задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими в частині, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат визначені ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.11.2019 №1053 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітету від 26.04.2019 №398, від 10.05.2019 №432, від 26.07.2019 №698 і від 23.08.2019 №793", яким внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 26.07.2019 №698 "Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасникам антитерористичної операції - мешканцям м. Львова", яким вилучено пункт 19 додатка 1, що стосується надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2020.

Суддя В.М.Сакалош