Справа № 580/3819/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року справа № 580/3819/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі:

головуючого судді - Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Салабай М.В.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - Нечаєнко Т.А. (згідно з довіреністю),

розглянувши правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області про визнання протиправною відповіді, неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

02.12.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул.Б.Вишневецького, буд.18; код ЄДРПОУ 4132128) (далі - відповідач) про:

визнання відповіді від 22.11.2019 протиправною;

визнання неправомірними, що ущемляють права інваліда 2 групи від трудового каліцтва, дій відповідача та зобов`язання надати позивачу законну відповідь;

зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1000000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що лист відповідача від 22.11.2019 №01-08/Г-107з-114 не містить жодної відповіді на заяву позивача від 12.11.2019. Стверджує, що у зверненні довів до відома керівника відповідача ОСОБА_2 про порушення законодавства з діловодства посадовими особами. Вищевказане засвідчує факт негативного відношення із соціально-психологічними характеристиками та особовими якостями до позивача, завдає шкоди його репутації, як інваліда 2 групи, є стресовою подією, викликає моральні страждання, завдає психологічний збиток. Додатково зазначає про рішення Верховного Суду про виплату йому п`яти тисяч гривень та постанову Апеляційного суду Дніпровської області від 30.03.2018 у справі №20/4408/17-ц про стягнення моральної шкоди в розмірі п`яти мільйонів гривень.

Ухвалою суду від 04.12.2019 прийнято зазначений позов до розгляду та відкрито провадження у справі. На виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішив здійснювати розгляд справи правилами загального позовного провадження, задовольнив частково клопотання позивача про витребування доказів. Встановив відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву.

Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу сторони отримали 09.12.2019.

26.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що у позивача не виникло передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, оскільки він оскаржує лист, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не породжує будь-яких прав та обов`язків для позивача. Відповідач стверджує, що у позовній заяві містяться лише припущення, що не базуються на фактичних доказах. Тому не зрозуміло, який саме законний інтерес позивача потребує захисту. Позивач не обґрунтовує, яку саме норму чинного законодавства порушено відповідачем. Стосовно стягнення моральної шкоди вказує, що позивач не надав належних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди діями або бездіяльністю відповідача. Наголошення позивачем на порушенні відповідачем його прав та законних інтересів вважає обґрунтованим, оскільки рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16.04.2004 №2-59/04 нещасний випадок, що стався з позивачем, визнаний не пов`язаним з виробництвом. Також постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.04.2016 у справі №711/12517/14-а, від 04.04.2017 у справі №711/9792/16-а та Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №823/782/16 встановлено відсутність у позивача права на відшкодування шкоди у зв`язку із трудовим каліцтвом.

28.12.2019 позивач подав суду пояснення до відзиву, в яких зазначив, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Акцентує увагу на вимогах до оформлення документів ДСТУ 4163-2003 та про їх недотримання відповідачем. Вказує про невиконання керівником відповідача ОСОБА_2 рішення ЄСПЛ у справі №37246/04 «Gurinenko v. Ukraine». Все це вважає складовою моральної шкоди.

Під час підготовчого провадження суд задовольнив клопотання сторін про долучення доказів, відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення третьою особою державного виконавця.

15.01.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд установив, що 12.11.2019 позивач подав викладену російською мовою та адресовану керівнику відповідача ОСОБА_2 особисто заяву (вх.№Г-107 від 12.11.2019), в якій виклав зауваження до листів відповідача від 08.11.2019 №08-07-2108 та №08-07-2109. Зокрема вказав, що викладене у листах словосполучення «що припинилось» не вказано у тлумачних Словниках української мови, у зв`язку з чим просив повідомити, що мав на увазі відповідач цим словосполученням. Також просив повідомити чому рішення від 05.09.2019 підписане ОСОБА_6, а не керівником - ОСОБА_2 . Наголошував, що нумерація додатків до вищевказаних листів не відповідає фактичній кількості доданих документів. Також вказує, що у вищезазначених листах мова йде про телефонограми для позивача, не враховуючи, що такий спосіб виклику може стосуватися саме підвідомчої установи. з приводу викладення в листах інформації про державну мову обгрунтовує щодо незаконності обмеження його на використання російської мови. У підсумку викладеного наголошує на необхідності приведення двох вищезгаданих листів до норм діловодства.

Згідно з резолюцією керівника позивача від 12.11.2019 розглянути вказану заяву доручено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У відповідь відповідач листом від 22.11.2019 №01-08/Г-107з-114 за підписом керівника - ОСОБА_2 повідомив позивача, що листи відповідача від 08.11.2019 №08-07-2108 та №08-07-2109, адресовані Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУТУЮ в Черкаській області в межах виконавчих проваджень №60480124 та №60480093, викладені з дотриманням правил діловодства, визначених постановою КМУ від 17.01.2018 №55 «Деякі питання документування управлінської діяльності». Відповідач під час листування вживає діловий стиль української мови, для якого характерний нейтральний тон викладення, позбавлений образності, емоційності та індивідуальних авторських рис, як того вимагають Типова інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою КМУ від 17.01.2018 №55, та Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.215 №1000/5. Тому повідомив про відсутність підстав для задоволення його заяви про приведення вищевказаних листів до норм діловодства.

У зв`язку з викладеним позивач звернувся в суд із зазначеним вище позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст.1 Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №393/96-ВР звернення громадян - викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заявою (клопотанням) вважається звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Оскільки згадана вище заява позивача від 12.11.2019 стосується у т.ч. недоліків змісту листів відповідача, вона має ознаки скарги.

Частиною 1 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною 4 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. (ч.6 ст.5 Закону №393/96-ВР).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати (ч.7 ст.5 Закону №393/96-ВР).

Суд врахував, що вказаних вимог до форми звернення позивач дотримався.

На підставі ч.1 ст.7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до вимог ст.19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Для вирішення спору суд врахував, що лист відповідача від 22.11.2019 №01-08/Г-107з-114 у відповідь на заяву позивача від 12.11.2019 містить твердження, що листи відповідача від 08.11.2019 №08-07-2108 та №08-07-2109, адресовані Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУТУЮ в Черкаській області, викладені з дотриманням правил діловодства, визначених відповідними інструкціями. Водночас не містить відповідей на всі викладені позивачем у заяві від 12.11.2019 питання. Зокрема, стосовно:

пояснення застосування у листах словосполучення «що припинилось»;

зауваження щодо невідповідності нумерації додатків кількостям доданих документів;

зауваження щодо передачі йому телефонограми;

його права використовувати російську мову;

причин підпису документа від 05.09.2019 не керівником, а іншою особою.

Відповідно до ст.5 Закону України від 02.10.1992 "Про інформацію" (далі - ЗУ №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію згідно зі ст.6 ЗУ №2657-XII забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст.7 №2657-XII ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Отже, викладені позивачем у Заяві факти та запитувана інформація відповідачем у спірних правовідносинах повинна була бути повно та об`єктивно перевірена, а про наслідки - позивачу повідомлена у повному обсязі.

Спірна відповідь у листі відповідача свідчить про розгляд заяви позивача виключно щодо дотримання відповідачем у визначених листах офіційного стилю їх викладення, хоча щодо такої обставини позивач у заяві окремо не повідомляв і перевірити не просив. Водночас не обгрунтовано причин, чому не надано відповідей щодо жодної інформації та зауважень позивача, викладених у Заяві від 12.11.2019.

Крім того, дослідивши зміст листів відповідача від 08.11.2019 (вих.№08-07-2108 та №08-07-2109), щодо приведення у відповідність яких позивач звернувся у межах спірних правовідносин, суд встановив таке.

У них зазначено інформацію в межах наявних виконавчих проваджень №60480093 і №60480124, яку адресовано відповідачем начальнику Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гайдар А.В. Зокрема, в них наведені відомості, які, на його думку, свідчать про наявність підстав для закриття виконавчих проваджень. Крім того, вказано про надання додатків.

Суд звернув увагу, що номерація вказаних додатків не відповідає кількості документів, що долучалися, про що звернув увагу позивач у спірних правовідносинах Заявою від 12.11.2019. Жодних доказів перевірки відповідачем вказаних обставин та повідомлення позивачу щодо причин тому на предмет дотримання правил діловодства відповідним суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

Отже, відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням вимог щодо меж, порядку та способу, визначених законом.

Водночас, зважаючи, що спірний лист відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не містить владного зобов`язального припису, відсутні правові підстави для його скасування. Водночас викладені в ньому обставини всупереч викладеним вище вимогам законодавства не стосуються розгляду дійсного змісту Заяви позивача. Тому суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач допустив бездіяльність, що не відповідає вимогам закону (ст.19 Закону №393/96-ВР), оскільки не вчинив усіх, передбачених законом дій для розгляду заяви позивача, перевірки його зауважень та надання повної відповіді.

Виконуючи завдання адміністративного суду, передбачене у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку вийти за межі заявлених позовних вимог для належного та повного судового захисту порушених прав позивача, визнавши протиправною вказану вище бездіяльність відповідача, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.11.2019 (вх. від 12.11.2019 №Г-107), об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ній обставини та факти, а за наслідками - письмово повідомити його у встановлений законодавством строк щодо всіх викладених у ній питань.

Позовної вимога стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000000,00 грн. не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. Тому суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, які заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода - це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Належних і допустимих доказів завдання позивачу в спірних правовідносинах моральної шкоди відповідачем спірним листом суду не надано. Досліджені докази, щодо долучення яких відповідно до права на повагу до приватного життя заперечив позивач, суд з`ясував наявність хвороб позивача тривалого характеру, які виникли до часу виникнення спору. Водночас не доведено, що відповідач у спірних в цій справі правовідносинах спірним листом завдав моральної шкоди позивачу.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доводи позивача про наявність рішення Верховного Суду та Апеляційного суду Дніпровської області від 30.03.2018 у справі №20/4408/17-ц щодо стягнення на його користь моральної шкоди суд не врахував, оскільки вони стосуються інших обставин іншого спору.

Тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000,00грн. не доведена, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З огляду на вказане суд дійшов висновку задовольнити позов частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не надав доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2, 6-14, 132-143, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.11.2019.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській (18008, м. Черкаси, вул.Б.Вишневецького, буд.18; код ЄДРПОУ 4132128) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 12.11.2019 (вх. від 12.11.2019 №Г-107), об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ній обставини та факти, а за наслідками - письмово повідомити його у встановлений законодавством строк щодо всіх викладених у ній питань.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом 30 днів з складення повного його тексту

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі та підписане 07.02.2020.