Справа № 260/718/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

04 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 260/718/19 пров. № 857/10465/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Ніколіна В. В.
суддів -Большакової О. О.
Гінди О. М.
за участі секретаря судового засідання Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Закарпатської митниці ДФС про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 260/718/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 24.05.2019 звернулася до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2019 №UA305000/2019/000068/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.03.2019 №UA305000/2019/00029.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі №260/718/19 заявлений позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Після апеляційного перегляду справи, Закарпатська митниця ДФС звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №260/718/19. Заява обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, в частині понесених відповідачем витрат щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення необхідно відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, за правилами частини другої та третьої статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що судове рішення.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини другої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, правила розподілу судових витрат відрізняються залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи положення статті 139 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що у випадку задоволення апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, з іншої сторони може бути стягнуто виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Тобто, з врахуванням у спірних правовідносинах аналогії закону суб`єкту владних повноважень не можуть компенсуватися витрати на сплату судового збору, правову допомогу, витрати, пов`язані із прибуттям до суду, та інші судові витрати, крім зазначених вище витрат на доказування.

Таким чином, законодавець передбачив можливість відшкодування та оплати судових витрат лише у випадку задоволення позову саме на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Відповідачу, який є суб`єктом владних повноважень, не компенсуються витрати, в тому числі ті, які пов`язані зі сплатою судового збору, крім зазначених витрат на залучення свідків та проведення експертиз, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою. Такий вид судових витрат, як судовий збір, суб`єкту владних повноважень, який виступав відповідачем у справі поверненню не підлягає.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 28 серпня 2018 року у справі №812/457/16 та ухвалі від 23 грудня 2019 року у справі №682/345/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доказів наявності судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року судом апеляційної інстанції обґрунтовано не вирішувалося питання розподілу судових витрат, а тому підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 132, 139, 252, 325, 329 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Закарпатської митниці ДФС про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №260/718/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.