Справа № 480/1121/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р. Справа №480/1121/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1121/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-1987-50.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що оскаржувана вимога є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п. 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України адвокат, який здійснює свою діяльність колегіально, не є самозайнятою особою. Позивач реалізує своє право на зайняття адвокатською діяльністю колегіально та як найманий працівник, при цьому роботодавець позивача сплачує єдиний внесок за найманого працівника у розмірі 22% від суми нарахованої йому заробітної плати, що, на думку позивача, виключає його обов`язок по сплаті внеску як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема, у періоди, коли він був найманим працівником.

Ухвалою суду від 28.03.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі №480/1121/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 14.05.2019 об 11 год. 00 хв., встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Головне управління ДПС у Сумській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву (а.с.42-46), що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 №2464-VI та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, позивач є платником єдиного внеску та перебуває на податковому обліку в контролюючому органі.

Відповідно до норм вказаних нормативно-правових актів фізичні особи-підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та одночасно є найманими працівниками (застрахованими особами), не звільняються від сплати єдиного внеску за себе. Виключенням є тільки фізичні особи-підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2013 №1058-IV, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Враховуючи, що позивач свій обов`язок платника єдиного внеску не виконував належним чином, та у визначені строки, вважає, що вимога відповідачем винесена у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 14.05.2019, занесеною до протоколу, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому засіданні на 13.06.2019 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 13.06.2019 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/4614/18.

Ухвалою суду від 22.01.2020 поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні 05.02.2020 о 10 год. 00 хв.

В судове засідання 05.02.2020 позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не прибув, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не прибув, причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Таким чином, з огляду на наведене, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є адвокатом, що підтверджується копією свідоцтва про право на здійснення адвокатською діяльністю №360 від 08.07.2011, виданим Сумською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (а.с.15).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.10.2016 до Реєстру було внесено запис про державну реєстрацію Адвокатського об`єднання «Корт Райдер», засновником якого виступив в тому числі позивач.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 у період з 03.05.2007 та по теперішній час працює в Адвокатському об`єднанні «Корт Райдер» на посаді керуючого партнера, що підтверджується копією наказу від 26.04.2017 №1, копією трудової книжки (а.с.17,18).

За весь період роботи позивача на посаді керуючого партнера, Адвокатське об`єднання «Корт Райдер» сплачувало за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як застрахованої особи. Зокрема, за період з травня 2017 по грудень 2018 роботодавець - Адвокатське об`єднання «Корт Райдер», нарахувало та сплатило за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 664, 00 грн., що підтверджується довідкою від 21.03.2019 № 1/03 (а.с.19).

Відповідно до інформаційної бази даних ГУ ДФС у Сумській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-1987-50 в сумі 16 868, 72 грн. (а.с.12), що складається з нарахувань єдиного внеску за 2017, 2018 (16 868, 72 грн. = 7040,00 грн. + 9828,72 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, вид виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Також, за приписами пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

У свою чергу, незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Крім іншого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до положень п. 63.5 статті 63 Податкового кодексу України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

В свою чергу правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначається Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») статтею 1 якого визначено, що адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката із здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ст. 13 вказаного Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить на користь того, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності, здійснює свою діяльність індивідуально і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

В свою чергу, судом встановлено, що з 03.05.2017 позивач здійснює свою діяльність у складі Адвокатського об`єднання «Корт Райдер» на посаді керуючого партнера, тобто не індивідуально. В даному випадку, судом враховано, що відповідно до ч.ч.1,3 ст. 15 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням.

При цьому за весь час роботи позивача у Адвокатському об`єднанні «Корт Райдер», починаючи з травня 2017 роботодавець щомісячно сплачував за ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як за найманого працівника, в розмірі 22% від суми нарахованої йому заробітної плати.

Відповідач не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 крім виконання своїх обов`язків як найманого працівника, займається індивідуально адвокатською діяльністю, як самозайнята особа та отримує від такої діяльності дохід.

Посилання податкового органу на право позивача займатися адвокатською діяльністю, як на підставу сплати єдиного внеску як самозайнятої особи, є необґрунтованими, оскільки право на зайняття діяльністю не означає займатися такою діяльністю, тим паче, що позивач здійснює свою діяльність не індивідуально, а у складі Адвокатського об`єднання «Корт Райдер».

Таким чином, в розумінні Закону №2464-VІ позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець - Адвокатського об`єднання «Корт Райдер» в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Крім того, варто відмітити, що як вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) (з травня 2017 - грудень 2018 включно) не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо скасування вимоги в частині сплати боргу в розмірі 1408 грн. (період березень-квітень 2017), суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. При цьому, позивачем не було наведено належних доводів та не надано доказів в обґрунтування позовних вимог в цій частині, більш того, в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував свого обов`язку по сплаті внеску за цей період, позивач до Адвокатського об`єднання «Корт Райдер» на посаду керуючого партнера був прийнятий лише з травня 2017р. та саме з цього періоду за ОСОБА_1 роботодавець - Адвокатське об`єднання «Корт Райдер», нараховував та сплачував єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Приймаючи до уваги, вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Додатково суд зазначає, що вказані висновки суду, викладені в рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 по справі №480/4192/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2020, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги задоволено частково. Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-1987-50 Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області в частині сплати боргу у розмірі 13003,54 грн. Рішення набрало законної сили 14.01.2020.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-1987-50 в частині сплати боргу у розмірі 15 460,72 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик