Справа № 160/11824/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради
про визнання протиправним та скасування припису, -
26.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису №003043 від 30.10.2019 року складений головним спеціалістом управління торгівлі та контролю за розміщенням фасадних конструкцій Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради Круглим А.В.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем неправомірно винесено припис, оскільки його винесено на підставі необґрунтованих висновків, які були виявлені за результатами здійснення заходів контролю за додержанням законодавства у сфері благоустрою та реклами. Позивач вважає, що припис є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийнятий на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки.
27.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.
27.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
03.12.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та зупинено дію оскаржуваного припису до набрання законної сили рішення по справі.
28.12.2019 року від Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем було винесено припис за результатами здійснення заходів контролю за додержанням законодавства у сфері благоустрою та реклами, в ході якого встановлені порушення вимог Правил благоустрою території міста Дніпра та Принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель міста Дніпра. За наслідками встановлених порушень відповідачем винесено оскаржуваний припис. Відповідач вважає, що оскаржуваний припис є правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2019 року головним спеціалістом управління торгівлі та контролю за розміщенням фасадних конструкцій департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, за результатами здійснення заходів контролю за додержанням законодавства у сфері благоустрою та реклами за адресою: м. Дніпро, просп. Гагаріна, 84 було винесено припис № 003040, відповідно до якого встановлено порушення вимог пп. 19.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпра та п. 6.2. Принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель м. Дніпра та приписано ОСОБА_1 усунути недоліки, порушення у сфері благоустрою та реклами шляхом очищення поверхні фасаду будівлі від самовільного розміщення рекламної конструкції в термін до 19.11.2019 року.
Позивач не погоджується із вказаним приписом та вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби та засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.
Реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.
Згідно з статтею 16 Закону України «Про рекламу» встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пп. 19.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням Дніпровської міської ради від 27.11.2013 № 44/43, розташування засобів зовнішньої реклами на території міста здійснюється на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих у порядку, встановленою міською радою.
Пунктом 2 Типових правил визначено, що спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.
Згідно пункту 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.
Статтею 9 Закону України «Про рекламу» визначено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.
Відповідно до абз. 8 п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами визначено, що вивіска чи табличка - це елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.
Пунктом 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами передбачено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.
Відповідно до ч. 8 ст. 8 Закону України «Про рекламу», розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.
Таким чином, з наведених норм вбачається, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) спосіб розміщення інформації, при цьому вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний, різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.
З оскаржувано припису вбачається, що відповідач зобов`язав позивача здійснити очищення поверхні фасаду будівлі від самовільного розміщення рекламної конструкції.
При цьому, судом встановлено, що розміщений на конструкції позивача напис «Нотаріальна контора» не містить індивідуалізації, не містить закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається, а тому не є рекламою у розумінні Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».
Щодо посилань відповідача, що спірна конструкція за своїм розміром перевищує 3 кв.м., суд зазначає, що таке обмеження стосується виключно правил використання вивісок, порушення яких має наслідком застосування відповідальності передбаченої Типовими правилами, натомість не змінює належність такої конструкції до вивісок (таблички), а не реклами, оскільки не є критерієм розмежування рекламного носія та інформаційної таблички.
Таким чином, враховуючи, що конструкція «Нотаріальна контора» за адресою: м. Дніпро, просп. Гагаріна, 84 на фасаді будинку не є рекламою та має інформаційний характер, суд дійшов висновку, що оскаржуваний припис з вимогою демонтувати рекламну конструкцію є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач до суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1921,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №19 від 25.11.2019 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради №003043 від 30.10.2019 року.
Стягнути на користь приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв