Справа № 760/13291/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/760/103/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

за участю секретаря - Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24.07.2017 р. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

визнати неправомірною відмову Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні їй пенсії державного службовця у зв`язку з настанням пенсійного віку 08.06.2017 р. (58 р.);

зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити їй та виплачувати пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 21.06.2017 р. та стягнути заборгованість по її виплаті.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Правобережного об`єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, як вказує позивач, вона з 17.12.2014 р. перебуває на обліку в Солом`янському відділі Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до п. 7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким було встановлено право дострокового виходу на пенсію за віком жінок, яким виповнилось 55 років, за наявності трудового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. Розмір пенсії обчислений відповідно до ст. 27 та з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшено на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію і на сьогодні становить 5918,59 грн.

Позивач зазначає, що 08.06.2017 р. їй виповнилось 58 років і вона набула право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

21.06.2017 р. вона звернулась до Солом`янського відділу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, зареєстрованою за № 5154, щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Проте, Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві їй було відмовлено та листом від 05.07.2017 р. за № 36929/07 повідомлено, що позивач не має права на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу», оскільки під час перебування на державній службі їй було присвоєно спеціальне звання і вона не належить до категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу».

Позивач посилається на те, що її стаж державної служби складається з наступного:

01.08.1980 - 11.01.1989 - фінансове управління Київської міської державної адміністрації;

12.01.1989 - 12.08.1992 - квартирне управління Київської міської державної адміністрації;

09.09.1992 - 03.06.1993 - фінансове управління Київської міської державної адміністрації;

16.12.1997 - 16.12.2014 - ДПА України, Інформаційно-довідковий департамент ДПС України. Стаж державної служби підтверджується записами в її трудовій книжці.

16.12.2014 р. вона звільнилась і вийшла на пенсію з посади заступника директора Інформаційно-довідкового департаменту ДПС України.

Після призначення пенсії з 17.12.2014 р. вона не працює.

Таким чином, як вказує позивач, вона має стаж роботи на посадах державних службовців понад 20 років. Цей стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889- VІІІ (01.05.2016) обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 (Порядок № 283).

Тому, позивач вважає відмову відповідача у переведенні з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», протиправною, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.07.2017 р. зазначену цивільну справу було передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 25.07.2017 р., відкрито скорочене провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

02.04.2018 р. до суду від представника відповідача Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність законодавчо закріплених підстав для переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки у позивача відсутній необхідний стаж державної служби (20 років).

19.06.2018 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 10.09.2018 р., замінено сторону у справі, а саме: відповідача - Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві /04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, /.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження №237, 12.02.2019 р. зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року, вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази.

Представник відповідача ГУ ПФУ в м. Києві в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на відсутність підстав для переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки у позивача відсутній необхідний стаж державної служби (20 років).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.06.2017 р. позивач звернулася до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Листом від 05.07.2017 р. № 36929/07 Правобережне об`єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві позивачу відмовило в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», обгрунтовуючи наступним.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

На призначення пенсії за віком за статтею 37 Закону 3723, мають право, зокрема, особи, які на день набрання чинності Закону 889 мають не менше як 20 років стажу на посадах, які належать до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, яким встановлювалися ранги державних службовців, що передбачено статтею 26 Закону 3723.

Відповідно до статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюють спеціальні звання. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Тому, особи, які працюють на посадах в контролюючих органах, яким присвоєно спеціальне звання, не належать до категорій посад державних службовців, які визначені статтею 25 Закону 3723 і права на призначення пенсії за Законом 889 не мають.

Вважаючи таку відмову відповідача у переведенні з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», протиправною, позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (надалі за текстом - Закон № 889-VIII), згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (надалі за текстом - Закон №889-VIII) державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно пункту 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Перелік посад державної служби, які обіймали особи - державні службовці, що належать до певної категорії посад, передбачених Законом № 3723, визначається Кабінетом Міністрів України ст. 25 Закону № 3723-ХІІ. Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до пункту 2 Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У додатку до вказаного порядку зазначено перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, зокрема Міністерства і відомства УРСР (включаючи головні управління, управління, що відповідно до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств) та виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Згідно з Кваліфікаційним довідником посад службовців, затвердженим постановою Деркомпраці СРСР від 14.01.1969 №15, загальносоюзним класифікатором професій робітників, посад службовців та тарифних розрядів, затверджених постановою Держстандарту СРСР від 27.08.1986 №16, посади інспектора, економіста належала до посад спеціалістів.

Відповідно до записів, здійснених в трудовій книжці НОМЕР_1 , виписаної на ім`я ОСОБА_1 , позивач працювала на різних посадах, зокрема:

01.08.1980 - 11.01.1989 - фінансове управління Київської міської державної адміністрації;

12.01.1989 - 12.08.1992 - квартирне управління Київської міської державної адміністрації;

09.09.1992 - 03.06.1993 - фінансове управління Київської міської державної адміністрації;

16.12.1997 - 16.12.2014 - ДПА України, Інформаційно-довідковий департамент ДПС України. Стаж державної служби підтверджується записами в її трудовій книжці.

16.12.2014 р. позивач звільнилась і вийшла на пенсію з посади заступника директора Інформаційно-довідкового департаменту ДПС України.

Цей стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889- VІІІ (01.05.2016) обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 (Порядок № 283).

Так, відповідно до Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, суддів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтранслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держспецфінінспекції, її територіальних органів.

Після набрання чинності Законом № 889-VІІІ, з 01.05.2016 стаж державної служби обчислюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 р. № 229.

Згідно з п. 4 Порядку № 229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої ст. 46 Закону № 889-VІІІ. До стажу державної служби, зокрема, зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 р. № 5083, Податковий кодекс України доповнено ст. 344.

Згідно з абзацами 1,2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 06.03.2019 у справі №826/6335/18.

Згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 та додатку до нього, період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у виконавчих комітетах місцевих рад, їх управліннях, самостійних відділах зараховуються до стажу державної служби. Таким чином, фінансові відділи були структурними підрозділами виконавчих комітетів місцевих рад, а посади економіста та старшого економіста були в штаті апарату управління фінансового відділу, то період роботи на цих посадах зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правово акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 КАС передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. На підставі Конституції громадянину гарантується право звернення до суду для захисту прав і свобод.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовлюють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Тобто, вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб`єктами владних повноважень, а тому до вимог ст. 19 Конституції України «зобов`язані діяти лише на підставі, в межі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Позивачем при подачі заяви про призначенні їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» надано відповідачу трудову книжку, якою підтверджується її стаж, що дає право на призначення пенсії.

З наданої суду копії трудової книжки, вбачається, що періоди роботи позивача з 01.08.1980 - 11.01.1989, з 12.01.1989 - 12.08.1992, з 09.09.1992 - 03.06.1993 на посаді економіста (старшого економіста), з 16.12.1997 - 16.12.2014 на посаді старшого державного податкового інспектора, радника податкової служби 3 рангу, головного державного податкового інспектора, заступника начальника управління (відділу), тощо, мають бути зараховані до стажу державної служби.

Таким чином, позивач має стаж роботи на посадах державних службовців понад 20 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивач досягла відповідного віку, має необхідний загальний трудовий стаж, та має понад 20 років стажу роботи на посадах державних службовців, в зв`язку з чим вона набула права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а тому відмова відповідача у переведенні її на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; Законом України «Про державну службу», статтями 4-12, 17-20, 72-77, 241, 244, 246, 250, 255, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в призначені пенсії ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про державну службу» протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві () призначити та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21.06.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Кушнір