Справа № 360/5406/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5406/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Карча В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Гончарова О.О. (довіреність від 16.07.2018),

представника відповідача - Горбачова С.О. (довіреність від 04.09.2019 № Г-2916/14/12-32-00),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (дані - ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області, відповідач), з урахуванням уточнень позивач просить суд: визнати незаконною бездіяльність посадових осіб ГУ ДФС у Луганській області в частині скасування зобов`язання ОСОБА_1 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року в сумі 14787,75 грн; зобов`язати ГУ ДВС у Луганській області визнати незаконною частину боргу (недоїмки) ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску за період з 14.04.2014 в сумі 14787,75 грн і, відповідно, нараховані суми штрафів та пені протягом зазначеного періоду, та протягом встановленого судом строку виключити (списати) вказану суму недоїмки, штрафів та пені з загальної суми боргу, з обов`язковим внесенням даних до відомчої електронної системи ДФС та інтегрованої картки платника (ІКП) та поінформувати позивача про остаточний залишок загального боргу зі сплати єдиного внеску, штрафу та пені; зобов`язати відповідача повністю компенсувати позивачу витрати по сплаті суми судового збору за попереднім позовом у сумі 704,80 грн та за даним позовом у сумі 768,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі № 812/1410/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у луганській області від 14.03.2018 № Ф-4591-17 про сплату боргу (недоїмки) в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року в сумі 14787,75 грн.

Позивач зазначає, що попри те, що рішення суду набрало законної сили, сума загального боргу не зменшилась та залишається незмінною, а проводити відповідні коригування в електронній базі даних (в інтегрованій картці платника) посадові особи ДФС відмовляються, посилаючись на те, що вищевказаним рішенням суду не було зобов`язано Головне управління ДВС України у Луганській області провести коригування суми боргу в ІКП.

Ухвалою суду від 26.12.2019 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.01.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області в частині позовних вимог про зобов`язання компенсувати витрати зі сплати судового збору за попереднім позовом у сумі 704,80 грн; прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.01.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на таке.

Предметом позову по справі № 812/1410/18 було оскарження вимоги Головного управління ДФС у Луганській області від 14.03.2018 № Ф-4591-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 24212,63 грн.

При цьому рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі № 812/1410/18 не було зобов`язано ГУ ДФС у Луганській області провести коригування (списати) суми боргу в інтегрованій картці платника податку з єдиного соціального внеску.

Крім того, як зазначено в судовому рішенні, приписи Законів № 1669 та № 2464 не скасовують обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а надають можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Також відповідач зазначає, що чинним законодавством передбачено випадки списання боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, та у ГУ ДФС у Луганській області відсутні законні підстави для коригування (списання) суми боргу в інтегрованій картці позивача з єдиного соціального внеску за період з 14.04.2014 по теперішній час.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (арк. спр. 38-40).

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеному в позові.

Представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Позивач ОСОБА_1 згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.12.2019 № з 16.06.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку як платник єдиного внеску в Первомайській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 16-17).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі № 812/1410/18 позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області від 14.03.2018 № Ф-4591-17 про сплату боргу (недоїмки) в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року в сумі 14787,75 грн (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 75 коп); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 27-30).

Згідно з даними інтегрованої картки платника за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31.12.2019 за позивачем рахується заборгованість (недоїмка) в сумі 25988,69 грн, у тому числі за період з 14.04.2014 (арк. спр. 45-57).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом абзацу третього частини восьмої статті 9 цього ж Закону платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, в силу наведених положень на фізичну особу-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов`язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Як установлено судом, за позивачем рахується податковий борг з єдиного внеску.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 02.09.2014 № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Первомайськ (місцезнаходження Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р.

Чинним розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, яким визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р, затверджений новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, також є м. Первомайськ.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме - розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» пункт 9-3 у редакції Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII вважається пунктом 9-4.

У свою чергу, на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3.

Таким чином, наведена вище норма пункту 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» проіснувала в Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із згаданим вище Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII, але в повній мірі зберіглася у вигляді пункту 9-4, що наразі є чинним.

Пункт 9-4 не виключено із розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», його положення продовжують свою дію в часі.

З огляду на дію зазначеної норми позивач звільняється від виконання зобов`язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, а саме - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок у період з 14.04.2014. Суд також зазначає, що приписи Законів № 1669-VII та № 2464-VІ не скасовують обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а надають можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Також суд наголошує, що предметом позову у справі № 812/1410/18 було оскарження вимоги Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2018 № Ф-4591-17, та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі № 812/1410/18 не було зобов`язано контролюючий орган провести коригування (списати) суму боргу в інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску.

Порядок списання податкового боргу визначений чинним законодавством.

Відповідно до п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Пунктом 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном «безнадійний» розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:

визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року № 577 (далі - Порядок), визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктами 4.1, 4.2 зазначеного Порядку передбачено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

З аналізу вищезазначених положень слідує, що списанню підлягає лише безнадійний борг, який списується на підставі рішення відвідного територіального органу.

Судом установлено, що позивач у визначеному законом порядку не звертався до податкового органу з заявою про списання безнадійного податкового органу, та рішення стосовно того списання податковим органом не приймалося.

Щодо посилання позивача на те, що 25.09.2019 він звертався до Головного управління ДФС в Луганській області з заявою, суд зазначає, що вказаною заявою позивач просив надати роз`яснення та інформацію щодо суми боргу, а не щодо списання безнадійного податкового боргу (арк. спр. 5-11).

Таким чином, позивачем не було вчинено дій, передбачених чинним законодавством, для списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем у судовому засіданні доведено правомірність своїх дій, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 769 грн (арк. спр. 4).

При цьому ставка судового збору при зверненні до суду зі вказаним позовом складала 768,40 грн.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн покладаються на позивача. Суд роз`яснює позивачеві, що сума судового збору 0,60 грн є надміру сплаченою та може бути повернута позивачеві за його клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя І.О. Свергун