Справа № 200/11029/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

30 січня 2020 р. Справа №200/11029/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у підготовчому провадженні адміністративну справу за позовом Державної установи Приазовська виправна колонія (№ 107)

до відповідача: Головного управління ДФС у Донецькій області

про: визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Волнова Ю.М. за довірен.,

від відповідача: Вовченко С.П. за доврен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна установа Приазовська виправна колонія (№ 107), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

Позивачем надано до суду заяву про поновлення пропуску строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що 14 травня 2019 року ним разом з листом № 37203/10/05-99-13-03-26 від 10.05.2019 року отримано рішення, прийняті за результатами позапланової виїзної перевірки на підставі акту від 08.04.2019 року № 352/05-99-13-03/14316907, у тому числі вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.05.2019 року № Ю- на суму 466882,35 грн., яку було оскаржено в досудовому порядку до ДФС України, що підтверджується скаргою від 23.05.2019 року № 10/1480. Позивач звертає увагу на те, що скарга до Державної фіскальної служби України була подана у строк встановлений статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 04.07.2019 року позивачем отримано рішення Державної фіскальної служби від 27.06.2019 року № 29438/6/99-99-11-05-02-25, відповідно до якого вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю- залишено без змін, а скаргу ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» від 23.05.2019 року № 10/148 в частині оскарження вищезазначеного виконавчого документу без задоволення, та зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області винести та направити рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Позивач зазначає, що при визначення строку звернення до суду позивач керувався нормами ч. 4 ст. 122 КАС України, яка визначає тримісячний строк звернення до суду у разі досудового врегулювання спору. Позивач зазначає, що він скористався досудовим врегулюванням спору, тому строк для звернення до суду спливав 04.10.2019 року.

Також позивач звертає увагу суду на те, що 23.08.2019 року ним було отримано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., прийняте Головним управлінням ДФС, та в той же день виправна колонія звернулась з клопотання про виділення коштів на сплату судового збору в сумі 3012,50 грн. Зазначені кошти в сумі 3100 грн. надійшли на казначейський рахунок установи 27.08.2019 року, що підтверджується випискою за 27.08.2019 року з системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України.

02.09.2019 року ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» було підготовлено реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів № 91 від 02.09.2019 року, реєстр бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів № 147 від 02.09.2019 року про реєстрацію бюджетних та бюджетних фінансових зобов`язань щодо сплати судового збору в сумі 10512,50 грн. та оформлено платіжне доручення № 916 від 02.09.2019 року. Документи для реєстрації бюджетних зобов`язань та фінансових зобов`язань були одержані та зареєстровані Держказначейством 02.09.2019 року. 03.09.2019 року платіжне доручення № 916 від 02.09.2019 року на суму 10512,50 грн. було одержано Держказначейством та грошові кошти списано 04.09.2019 року після перевірки та проведення операції Держказначейством. Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, що органи казначейства здійснюють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру, за іншими поточними видатками, крім захищених, та надання кредитів з бюджету у строк - до 3 операційних днів. Отже, тільки 06.09.2019 року позивач отримав опрацьований та завірений Держказначейством примірник платіжного доручення № 916 від 02.09.2019 року про сплату судового збору в сумі 10512,50 грн. та 06.09.2019 року відправило позовну заяву до суду засобами поштового зв`язку.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VI), це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За положеннями частини 2 статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

В силу вимог пункту 4 частини 1 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абз. 3, 4 частини 4 статі 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, суд зазначає, що скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Згідно з абз. 9 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч.5 ст. 242 КАС України).

Таким чином, спеціальним законом встановлений десятиденний строк на оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та на рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю-, відповідно до якої Державну установу «Приазовська виправна колонія (№ 107)» зобов`язано сплати недоїмку у розмірі 466882,35 грн.

Зазначена вимога отримана позивачем 04.05.2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)».

Позивач не погодившись з прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки) та податковим повідомленням рішенням подав до Державної фіскальної служби України скаргу № 10/1480 від 23.05.2019 року, відповідно до якої просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 27.06.2019 року № 29438/6-99-99-11-05-02-25 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 року № Ю- залишено без змін, а скаргу ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» від 23.05.2019 року № 10/148 в частині оскарження вищезазначеного виконавчого документу без задоволення, та зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області винести та направити рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позивачем отримано вищезазначене рішення 04.07.2019 року.

З аналізу положень ч. 4 ст. 122 КАС України встановлено, що законодавець визначив тримісячний строк на звернення до суду у разі до судового врегулювання спору.

Як встановлено позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою , тобто оскаржив вимогу про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному порядку скориставшись своїм правом досудового врегулювання спору.

Враховуючи, що рішення прийняте в порядку досудового врегулювання спору отримано 04.07.2019 року, суд приходить висновку, що позивачем не порушено тримісячний строк звернення до суду.

Стосовно строків звернення до суду з вимогою про оскарження рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № , суд зазначає наступне.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 27.06.2019 року № 29438/6-99-99-11-05-02-25 зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області винести та направити рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

19 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким Державній установі «Приазовська виправна колонія (№ 107)» нараховано штрафні санкції в розмірі 233441,18 грн.

Вказане рішення отримано позивачем 23.08.2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)».

Отже, з позовом про скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску повинен був звернутися протягом 10 днів з дня отримання відповідного рішення, тобто 02.09.2019 року.

Однак, позовна заяву на адресу суду була направлена лише 06.09.2019 року.

Судом встановлено, що зазначений строк був порушений у зв`язку зі звернення позивача за отримання коштів на оплату судового збору.

23 серпня 2019 року позивач звернувся з клопотання про виділення коштів на сплату судового збору в сумі 3012,50 грн. Зазначені кошти в сумі 3100 грн. надійшли на казначейський рахунок установи 27.08.2019 року, що підтверджується випискою за 27.08.2019 року з системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України.

02.09.2019 року ДУ «Приазовська виправна колонія (№ 107)» було підготовлено реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів № 91 від 02.09.2019 року, реєстр бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів № 147 від 02.09.2019 року про реєстрацію бюджетних та бюджетних фінансових зобов`язань щодо сплати судового збору в сумі 10512,50 грн. та оформлено платіжне доручення № 916 від 02.09.2019 року. Документи для реєстрації бюджетних зобов`язань та фінансових зобов`язань були одержані та зареєстровані Держказначейством 02.09.2019 року. 03.09.2019 року платіжне доручення № 916 від 02.09.2019 року на суму 10512,50 грн. було одержано Держказначейством та грошові кошти списано 04.09.2019 року після перевірки та проведення операції Держказначейством. Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, що органи казначейства здійснюють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру, за іншими поточними видатками, крім захищених, та надання кредитів з бюджету у строк - до 3 операційних днів. Отже, тільки 06.09.2019 року позивач отримав опрацьований та завірений Держказначейством примірник платіжного доручення № 916 від 02.09.2019 року про сплату судового збору в сумі 10512,50 грн. та 06.09.2019 року відправило позовну заяву до суду засобами поштового зв`язку.

Суд зазначає, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду, насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись ст. 122, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Державної установи «Приазовська виправна колонія (№ 107)» про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

Поновити Державній установі «Приазовська виправна колонія (№ 107)» пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 466882,35 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19 серпня 2019 року № в розмірі 233441,18 грн., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 08.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 30 січня 2020 року в присутності представників позивача та відповідача.

Повний текст ухвала складено та підписано 05 лютого 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська