Справа № 460/1858/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1858/19 пров. № 857/12634/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року, головуючий суддя Дудар О.М., ухвалене у м. Рівне, повний текст якого складено 11.09.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просила зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 21.10.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_3 є батьком малолітнього Алгу Ендера та відповідно до рішення суду визнаний безвісно відсутнім. 17.07.2019 року позивач звернулася до відповідача про призначення для її сина, ОСОБА_4 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Відповідачем відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку з відсутністю у годувальника необхідного страхового стажу. Позивач таку відмову вважала протиправною, оскільки нормами чинного законодавства України встановлено право дитини особи, яка зникла безвісти, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника незалежно від тривалості страхового стажу такої особи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 17 липня 2019 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем правомірно відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки у годувальника відсутній необхідний страховий стаж, визначений п. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 ОСОБА_5 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , що підтверджується посвідченням особи серії НОМЕР_1 (а.с.13-14).

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.10.2017 року у справі №562/3021/17-ц визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. АДРЕСА_1 , району Дамал, Кандагарської області, Туречинна, безвісно відсутнім. Вказане рішення набрало законної сили 24.10.2017 року (а.с. 24).

17.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Здолбунівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника для свого сина, ОСОБА_7 Ендера, з 11.10.2017 року, відповідно до рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області (а.с. 25).

Листом від 26.07.2019 року №А-4/02.10 позивачу роз`яснено порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зазначено, що відсутні підстави для призначення пенсії у зв`язку з відсутністю в Алгу Ондера відповідної кількості років страхового стажу (а.с. 8).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись до відповідача, подала необхідні документи, передбачені Порядком №22-1, а тому, враховуючи викладене, відповідач протиправно відмовив у призначенні такої пенсії її сину.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-IV непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Частиною 7 статті 36 Закону №1058-IV передбачено, що положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

У відповідності частина 4 статті 6 Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти від 12.07.2018 №2505-VІІІ (далі - Закон №2505- VIII) визначає, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням таких особливостей:

1) непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, які були на її утриманні, незалежно від наявного в особи, зниклої безвісти, страхового стажу, мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якщо інше не передбачено цим Законом. Дітям особи, зниклої безвісти, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні такої особи. Батьки і чоловік (дружина) особи, зниклої безвісти, які не були на її утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо внаслідок такого зникнення вони втратили джерело засобів до існування;

2) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника виплачується членам сім`ї особи, зниклої безвісти, з урахуванням положень цього Закону за весь час, протягом якого особа, зникла безвісти, зберігає цей правовий статус;

4) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника припиняється з дня, наступного за днем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти;

5) смерть особи, яка мала статус зниклої безвісти, чи визнання її померлою у встановленому законодавством порядку надає родичам такої особи право на звернення для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на загальних підставах, передбачених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що Алгу Ендер відповідає критеріям, встановленим законодавством, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника члену сім`ї особи, зниклої безвісти.

Крім цього, наведеними нормами визнано право дитини особи, зниклої безвісти, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника незалежно від тривалості страхового стажу такої особи (годувальника).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивач, звертаючись до відповідача, подала необхідні документи, а тому відповідач протиправно відмовив у призначенні такої пенсії її сину, через що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі №460/1858/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш
Повний текст постанови складено 07.02.2020 року.