Справа № 200/11009/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р. Справа№200/11009/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області

про про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Ракова Артема Валентиновича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу страхових виплат за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу виниклу заборгованість по страховим виплатам за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має право на отримання страхових виплат, оскільки 29 червня 2015 року обласною МСЕК м. Донецька йому була встановлена втрата професійної працездатності за сукупністю в розмірі 60% безстроково, з яких 30% - у зв`язку з професійним захворюванням - хронічний кохлеоневріт, 30% у зв`язку з професійним захворюванням - вібраційна хвороба; є інвалідом 3-ої групи; також має статус внутрішньо переміщеної особи. З вересня 2014 року по липень 2016 року перебував на обліку в Бахмутському міському відділені управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував страхові виплати в зазначений період часу.

17 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття його з обліку, оскільки змінив адресу свого мешкання на Харківську область.

В 2019 році позивач звернувся до Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, де йому були призначені щомісячні страхові виплати, які він отримує по теперішній час.

20 серпня 2019 року позивач звертався до відповідача із заявою про виплату йому вказаної заборгованості та надання довідки про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з серпня 2016 року по січень 2019 року включно з вказівкою дат нарахування та виплат, та 30 серпня 2019 року отримав відповідь, в якій повідомлялось, що відповідно до вимог діючого законодавства орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, а суми соціальних виплат, які невиплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогодення відповідний окремий порядок не визначено, у зв`язку із чим у відповідача не має можливості виплатити позивачу заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з серпня 2016 року по січень 2019 року включно.

На переконання ОСОБА_1 не виплата йому страхових виплат за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом (а.с. 5-7).

У наданому суду відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 2014 року та отримував страхові виплати з вересня 2014 року по липень 2016 року. З серпня 2016 року постановою відділення від 17 серпня 2016 року № 0503/7303/7303/20 страхові виплати позивачу припинені через їх скасування комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради від 16 серпня 2016 року № 7.

З 2019 році позивач став на облік до Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Харківській області, де й отримує страхові виплати до теперішнього часу.

За таких обставин на підставі приписів Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27, всі страхові виплати, в тому числі і заборгованість по ним за минулий час, повинні сплачуватись позивачу саме Ізюмським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

Стосовно правомірності не нарахування та невиплати позивачу страхових виплат у період серпень 2016 року - грудень 20018 року у відзиві зазначено.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365» передбачено, що орган, який здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які невиплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, п.п.16. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та місцем їх фактичного проживання/перебування). Отже, з травня 2018 року здійснюються поточні страхові виплати потерпілим на виробництві та членам їх сімей, а заборгованість за минулі періоди може бути виплачена з урахуванням вимог п. 4 ст. 47 Закону № 1105 та після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку.

Також зазначено, що відповідач не має права здійснювати страхові виплати, в тому числі внутрішньо переміщеним особам, у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право позивача на страхові виплати.

На підставі вище наведеного у задоволені позовних вимог просить відмовити (а.с. 36-39).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що не згоден з викладеними у відзиві запереченнями та зазначив наступне.

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451, передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції фонду за фактичним місцем проживання (перебування), а позивач у спірний період мешкав в м. Бахмут та знаходився на обліку у відповідача до січня 2019 року включно, переїхав до Борівського району Харківської області на нове місце мешкання і став на облік до Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Харківської області лише 30 січня 2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, яке набрало законної сили 15 серпня 2019 року, не було встановлено протиправної бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Харківської області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Харківської області щодо не нарахування та невиплати позивачу страхових виплат за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року, оскільки таку виплату має здійснити орган, яким нараховано страхові виплати та в якому обліковується вказана заборгованість.

Також зауважено, що, як зазначено у наведеному вище судовому рішенні, постановою відповідача від 17 січня 2019 року № 0502/7307/7307/23 позивачу було припинено виплату щомісячної страхової виплати з 1 серпня 2016 року. Але відповідач не додав до свого відзиву копію вказаної постанови (а.с. 49).

16 грудня 2019 року на адресу суду від третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Харківській області, надійшли письмові пояснення щодо суті спору, в яких зазначено наступне.

30 січня 2019 року ОСОБА_1 як тимчасово переміщена особа звернувся до Ізюмського відділення із заявою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати. Районною комісією, утвореною Борівською районною державною адміністрацією Харківської області, було прийнято рішення про призначення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1105 та п. 1.4, п. 3.4. Порядку № 27 Ізюмським відділенням постановою від 15 лютого 2019 року № 2008/7307.1/7307/24 було продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату позивачу з 1 січня 2019 року (безстроково) в розмірі 17 874,45 грн та проведено донарахування щомісячних виплат за січень 2019 року в розмірі 17 874,45 грн.

Управління ВД Фонду соціального страхування в Харківській області вважає, що ним з дотриманням усіх норм чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини, було продовжено проведення страхових виплат позивачу з 1 січня 2019 року, які позивач отримує й по теперішній час.

Також у поясненнях зазначено, що не відповідає нормам п. 15 Порядку № 365 та п.п. 3.7, 3.8, 3.9 Порядку № 27 та не заслуговує на увагу вимога позивача щодо нарахування та виплати відповідачем заборгованості по страховим виплатам за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року, оскільки вищезазначеними нормами чітко установлено, що щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в якій зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції […] в порядку, визначеному виконавчою дирекцією Фонду та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 15 Порядку № 365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Станом на сьогодні Кабінетом Міністрів України відповідний порядок не визначено.

Зважаючи на те, що справа про страхові виплати, на підставі якої ОСОБА_1 з 1 квітня 2001 року були призначені та виплачувались страхові виплати, постійно знаходиться на обліку в Горлівському міському відділенні Калінінського району Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, саме у цьому відділенні мають обліковуватися суми страхових виплат, які не були виплачені потерпілому за період з серпня 2016 по грудень 2018 року. В Управлінні виконавчої дирекції Фонду в Харківській області відсутні будь-які документи, які стосуються нарахування та виплат страхових виплат ОСОБА_1 за період з 1 серпня 2016 року по 31 грудня 2018 року, тобто, відсутні законні підстави для здійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати заборгованості по страховим виплатам за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року Управлінням ВД Фонду соціального страхування в Харківській області, оскільки це суперечитиме вищезазначеним нормам чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини (а.с. 78-79).

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі на 18 листопада 2019 року (а.с. 56).

Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року підготовче засідання у справі відкладено на 28 листопада 2019 року (а.с. 61-62).

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 18 грудня 2019 року (а.с. 74-75).

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі; призначено розгляд справи по суті на 15 січня 2020 року (а.с. 117).

15 січня 2020 року позивач, його представник, а також представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились. Про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені судом належним чином.

В матеріалах справи містяться клопотання представника позивача Ракова А.В. про розгляд справи без його участі та без участі позивача (а.с. 10, 60).

9 січня 2020 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи (а.с. 118-119).

Від відповідача по справі клопотань та заяв з приводу участі у розгляді справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги наявність клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та без участі позивача, клопотання третьої особи про розгляд справи без участі їх представника, а також належне повідомлення сторін та третьої особи про місце, дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача, його представника, представника відповідача та представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи всебічно та повно суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; має 3 групу інвалідності; є пенсіонером; з 29 червня 2015 року має право на отримання страхових виплат та є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 14-19, 81, 94-97).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5; є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції (а.с. 24-33).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, ; місцезнаходження: 61200, м. Харків, майдан Конституції, буд. 1, Палац Праці, 3 під`їзд, 4 поверх є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції (а.с. 68-73).

З наданих сторонами пояснень, підтверджених матеріалами справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах соціального страхування з 1 квітня 2001 року як отримувач щомісячних страхових виплат у зв`язку зі страховим випадком - профзахворюванням, отриманим ним 9 грудня 1994 року, номер випадку - 7307 (а.с. 67, 84, 99-100, 103, 108, 114).

З вересня 2014 року по липень 2016 року ОСОБА_1 отримував страхові виплати у Бахмутському міському відділені управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа, справа про страхові виплати № 7307 (а.с. зв.бік а.с. 36-45, 51-53, 67, 83-84, 101, 103, 18).

Суд зазначає, що суду не надано копії рішення (постанови) Бахмутського міського відділеня управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про взяття позивача на облік (про поновлення виплати позивачу страхових виплат) з вересня 2014 року.

З матеріалів справи, зокрема, пояснень відповідача, встановлено, що при зверненні до відповідача у вересні 2014 року позивач не надавав оригінал своєї справи про страхові виплати (у паперовому вигляді), на підставі якої ОСОБА_1 з 1 квітня 2001 року були призначені та виплачувались страхові виплати, та яка знаходилась до переїзду позивача на підконтрольну українській владі територію України в Горлівському міському відділенні Калінінського району Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області.

Також судом встановлено, що під час знаходження ОСОБА_1 на обліку в Бахмутському міському відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області був проведений перерахунок щомісячних страхових виплат, призначених позивачу, за період з 1 березня 2014 року, також у серпні 2015 року була виплачена сума заборгованості по раніше призначеним, але не виплаченим страховим виплатам за травень-серпень 2014 року (а.с. 101).

17 серпня 2016 року постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут № 0503/7307/7307/20 на підставі рішення комісії згідно протоколу № 7 від 16 серпня 2016 року вирішено припинити виплату страхових виплат ОСОБА_1 з 1 серпня 2016 року (а.с. 67).

Як вбачається з протоколу № 3 від 19 липня 2016 року (а.с. 40-45) та листа відповідача від 27 серпня 2019 року на адресу позивача (а.с. 13) зазначене відбулось у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання позивача.

З 1 серпня 2016 року виплата позивачу страхових виплат була припинена.

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про зняття його з обліку у зв`язку із зміною місця проживання (а.с. 83, 102).

Суду не надано доказів на підтвердження прийняття відповідачем рішення (постанови, розпорядження та ін.) про зняття позивача з обліку та закриття справи (№ 7307) про страхові виплати.

Разом із цим 17 січня 2019 року постановою Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0502/7307/7307/23 припинено ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату з 1 серпня 2016 року (а.с. 84, 103).

28 січня 2019 року ОСОБА_1 отримана довідка № 6305- про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу в управлінні соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації в Харківській області (а.с. 17, 81, 94, 111).

30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про продовження виплати раніше призначених страхових виплат до Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області, до якої додав копію паспорту, ідентифікаційного номеру, довідки про взяття на облік (а.с. 82, 93).

6 лютого 2019 року начальником Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області Крамаренко О.М. за вих. № 17-27/110 направлено запит до Бахмутського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій щодо надання інформації: про нараховані та виплачені страхові виплати, про проведення перерахунку страхових виплат з 1 березня 2014 року, про виплату доплати до перерахунку, про виплату боргів 2014 року, області, а також зазначено прохання надати електронну справу потерпілого (а.с. 47).

13 лютого 2019 року у відповідь на запит № 17-27/110 начальником Бахмутського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Чумаченко Т.В. надана відповідь (вих. № 03-02/510), в якій повідомлялось про те, що ОСОБА_1 перебував на обліку як тимчасово переміщена особа та отримував страхові виплати у Бахмутському міському відділенні ВД з 1 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року. З серпня 2016 року ОСОБА_1 виплату щомісячних страхових виплат було припинено згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання. Також повідомлено, що перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 1 березня 2014 року був проведений, сума заборгованості по раніше призначеним, але не виплаченим страховим виплатам за травень-серпень 2014 року, виплачена у повному обсязі у серпні 2015 року (а.с. 101).

Як вбачається з цього листа, будь-які додатки до нього (в тому числі, матеріали справи про страхові виплати № 7307) не додавались.

14 лютого 2019 року Управління соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації листом вих. № 05-08/367 надало Ізюмському відділенню управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Харківській області витяг з протоколу № 4 від 14 лютого 2019 року районної комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб, відповідно до якого вирішено призначити позивачу щомісячну страхову виплату (а.с. 85-86, 104-105).

15 лютого 2019 року постановою Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області № 2008/7307.1/7307/24 ОСОБА_1 (номер справи про страхові виплати 7307.1, номер випадку 7307) продовжено виплату раніше призначених страхових виплат в розмірі 17 874,415 грн, визначено проводити поточні виплати з 1 січня 2019 року безстроково, провести донарахування щомісячних виплат за січень 2019 року в розмірі 17 874,45 грн (а.с. 87, 99).

14 березня 2019 року постановою Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області № 2008/7307.1/7307/25 вирішено призначити ОСОБА_1 (номер справи про страхові виплати 7307.1, номер випадку 7307) перераховану щомісячну страхову виплату у розмірі 19 210,00 грн, виплати провадити з 1 березня 2019 року безстроково, вважати такою, що втратила чинність постанова № 2008/7307.1/7307/24 від 15 лютого 2019 року (а.с. 100).

8 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області із заявою щодо виплати йому заборгованості, яка утворилась з серпня 2016 року та проханням надати довідку про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з серпня 2016 року по грудень 2018 року включно з вказівкою дат нарахування та виплат (а.с. 88, 106).

15 травня 2019 року листом (вих. № 21-27/377) Управлінням виконавчої дирекції Фонду в Харківській області Ізюмського відділення Макаренку В.І. надана відповідь, в якій повідомлено, що справа про страхові виплати позивача постійно перебуває на обліку в Горлівському міському відділенні Калінінського району Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області. До Ізюмського відділення як внутрішньо переміщена особа позивач звернувся із заявою про продовження страхових виплат 30 січня 2019 року, за результатом розгляду якої йому були продовжені страхові виплати та станом на час надання відповіді страхові виплати сплачені за період січень-квітень 2019 року. Також вказано, що заборгованість по щомісячним виплатам перед позивачем у управління відсутня (а.с. 11, 50, 89, 107).

Не погодившись з наданою відповіддю управління у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою щодо визнання протиправною бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати йому страхових виплат за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року, та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по страховим виплатам за вказаний період.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року № 520/5701/19 ОСОБА_1 відмовлено у задоволені його позовних вимог у зв`язку із не встановленням судом під час розгляду справи протиправної бездіяльності Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення стосовно не здійснення нарахування та виплати позивачу страхових виплат за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року (а.с. 51-53).

20 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому заборгованості по страховим виплатам за період з серпня 2016 року по січень 2019 року, також зазначено, що у випадку невиплати заборгованості позивач просить направити йому довідку про розмір нарахованих та сплачених страхових виплат за період з серпня 2016 року по січень 2019 року (а.с. 12).

27 серпня 2019 року відповідачем у відповідь на запит позивача повідомлено, що суми страхових виплат, які не були отримані вчасно, обліковуються в робочому органі виконавчої дирекції Фонду, в якому зберігалася справа ОСОБА_1 , справа про страхові виплати до початку антитерористичної операції та тимчасової окупації українських території відповідно до п. 3.9 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачену загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб. Запропоновано звернутись до Горлівського міського відділення у Калінінському районі за отриманням інформації про розмір нарахованих та сплачених страхових виплат за період з серпня 2019 року по січень 2019 року, яке перереєструвалось на підконтрольну територію України (а.с. 13).

13 листопада 2019 року постановою Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області № 2008/7307.1/7307/27 припинено ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату на підставі його заяви у зв`язку зміни місця проживання/перебування; вирішено припинити виплату з 1 грудня 2019 року (а.с. 108).

13 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області із заявою, зареєстрованою під № 119 про продовження раніше призначених виплат (а.с. 109-110).

22 листопада 2019 року листом (вих. № 05-08/2678) Управління СЗН Борівської районної державної адміністрації надало Ізюмському відділенню управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Харківській області витяг з протоколу № 24 від 22 листопада 2019 року районної комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (в тому числі ОСОБА_1 ) (а.с. 112-113).

25 листопада 2019 року постановою Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області № 2008/7307.1/7307/28 продовжено ОСОБА_1 виплату щомісячних страхових сум з 1 грудня 2019 року (а.с. 114).

У зв`язку із тим, що страхові суми за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року ОСОБА_1 не виплачені, позивач вважає, що має місце протиправна бездіяльність з боку Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати виниклої заборгованості, у зв`язку із чим звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом (а.с. 5-7).

Дослідивши всебічно та повно матеріали справи при вирішення спору по суті позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон №1105-XIV, Закон України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування").

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 36 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […]. Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 18 грудня 2019 року (а.с. 74-75).

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат. Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як встановлено судом з 1 серпня 2016 року позивачу припинено виплату страхових сум (виплат), призначених останньому у 2001 році, на підставі рішення відповідної комісії при Бахмутській міській раді; при цьому підставою для такого припинення фактично було встановлення факту не підтвердження фактичного проживання позивача за вказаною у довідці адресою.

Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи, а також практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення позивачу протиправно було припинено виплату страхових сум (виплат) з 1 серпня 2016 року, відповідно, постанова відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут № 0503/7307/7307/20 від 17 серпня 2016 року про припинення виплати страхових виплат ОСОБА_1 з 1 серпня 2016 року (а.с. 67) є протиправною.

На переконання суду саме прийняття постанови відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут № 0503/7307/7307/20 від 17 серпня 2016 року про припинення виплати страхових виплат ОСОБА_1 з 1 серпня 2016 року створило порушення прав позивача, а тому належним способом захисту у даному випадку має бути визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

У зв`язку із наведеним вище, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати цю постанову протиправною та скасувати її.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності з боку відповідача у період з 1 серпня 2016 року по грудень 2018 року стосовно невиплати ОСОБА_1 страхових сум (виплат), суд зазначає, що така бездіяльність мала місце у зв`язку із наявністю на той час чинної постанови відповідача № 0503/7307/7307/20 від 17 серпня 2016 року про припинення таких виплат, яка протягом спірного періоду протиправною не визнавалась та не скасовувалась.

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по страховим виплатам за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Як вбачається з довідки медико-соціальної експертної комісії серія ДОН-04 № 035883 від 29 червня 2015 року ОСОБА_1 встановлена стійка втрата працездатності безстроково (а.с. 16).

Отже, страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок профзахворювання, мали сплачуватись останньому безстроково.

Згідно з ч.ч. 4 та 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Як вже зазначалось судом пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 365 8 червня 2016 року було затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365), до якого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 були внесені зміни.

Серед іншого пункт 15 зазначеного Порядку викладений в такій редакції:

"15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Вказані зміни набули чинності 12 травня 2018 року.

Таким чином, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період (заборгованість за минулі періоди), обліковуються в органі, що з д і й с н ю є соціальні виплати.

В межах спірних правовідносин робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, якій з д і й с н ю є соціальні виплати (страхові виплати) позивачу є Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області.

Суд відхиляє доводи третьої особи щодо акумулювання такої заборгованості відповідно до п. 3.9 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27 (далі - Порядок № 27) в Горлівському міському відділенні Калінінського району Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області (де перебувала справа позивача), враховуючи наступне.

Перш за все пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто, який відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

І у постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (абз. 1 п. 1), і у постанові Кабінету Міністрів України № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (п. 15) зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати […].

Суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року № 640/18720/18, яке набуло чинності 12 липня 2019 року, визнано протиправними та не чинними підпункт 2 п. 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365» але лише в частині, що стосується сум невиплачених п е н с і й.

Отже, саме в органі, що здійснює соціальні (страхові) виплати має обліковуватись заборгованість громадян із соціальних (страхових) виплат Фонду за минулі періоди.

Посилання позивача на п. 3.9 Порядку № 27 (відповідно до якого суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції), є неприйнятними, так як зазначений документ прийнятий не Кабінетом Міністрів України (як того вимагає п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV).

Також суд зазначає, що у зазначеному пункті 3.9 Порядку № 27 зазначено, що суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, в порядку, в и з н а ч е н о м у виконавчою дирекцією Фонду.

Доказів на підтвердження визначення Фондом соціального страхування наведеного порядку суду не надано.

Отже, саме в Управлінні виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області (як органі, що здійснює соціальні (страхові) виплати ОСОБА_1 ) має обліковуватись заборгованість із соціальних (страхових) виплат позивача за минулі періоди.

Згідно приписів частин 3-4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Разом із цим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, прийнятим за результатом розгляду адміністративної справи № 520/5701/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати йому страхових виплат за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити заборгованість по страховим виплатам за вказаний період, - відмовлено у задоволенні позову (а.с. 51-53).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень (автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень) зазначене рішення набуло чинності 15 серпня 2019 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/83019218).

Суд зазначає, що на підставі проведеного аналізу п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України та п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, беручи до уваги наявність Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, при вирішенні питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області суд дійшов висновку про неможливість такого залучення та наступного вирішення позовних вимог позивача з участю двох відповідачів, у зв`язку із чим ухвалою суду від 28 листопада 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 74-75).

Разом із цим частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, у зв`язку із набранням Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року № 520/5701/19 законної сили суд позбавлений процесуальної можливості прийняти рішення про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області виплатити позивачу заборгованість по страховим виплатам, яка виникла протягом спірного періоду та яка має обліковуватись в зазначеному органі.

Суд зазначає, що у випадку прийняття рішення в межах даної справи про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині поновлення порушеного права (права на отримання страхових виплат за спірний період) шляхом зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення нарахувати та виплатити позивачу виниклу заборгованість суд фактично позбавить позивача належного захисту порушеного права.

Відповідно до п. 2.1 Статуту Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від 8 лютого 2017 року № 12, основними завданнями Фонду та його робочих органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до Закону […].

Згідно п. 2.2 Статуту Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого в установленому законодавством порядку, управління майном (пп. 2.2.1); забезпечують функціонування інформаційно-аналітичних систем (пп. 2.2.4); здійснюють контроль за використанням коштів Фонду (п.п. 2.2.6).

Як зазначено у пп. 3.2.1 Статуту Фонд зобов`язаний забезпечувати своєчасне фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені Законом.

Фонд несе відповідальність згідно із законом за шкоду, заподіяну з його вини застрахованим особам, внаслідок несвоєчасної або неповної виплати матеріального забезпечення, страхових виплат, ненадання або несвоєчасне надання соціальних послуг, передбачених Законом (пп. 3.3 Статуту).

Згідно п. 5.1 Статуту Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду.

Відповідно до п. 5.3 Статуту робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду.

Відповідно до п. 1.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від 24 січня 2017 року № 6, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Згідно п. 1.5 Типового положення завданням Управління є реалізація повноважень виконавчої дирекції Фонду на території відповідної територіально-адміністративної одиниці.

Відповідно до п. 2.1.2 цього положення одним з основних завдань управлінь є забезпечення надання страхових виплат та соціальних послуг і матеріального забезпечення відповідно до Закону.

Як вбачається з п. 6.2 Статуту Фонду соціального страхування виплата матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг здійснюється за рахунок коштів Фонду (а не коштів робочих органів виконавчої дирекції чи структурних підрозділів цих органів).

Суд зазначає, що внаслідок відсутності належним чином врегульованого порядку та механізму виплати страхових виплат особам (зокрема, переселенцям) за минулі періоди, правовою невизначеністю щодо змісту обов`язку держави по виплаті такої заборгованості, має місце свавілля з боку держави, несумісне з принципом верховенства права.

Взявши на себе обов`язок із виплати особі страхових виплат за минулий період (стаття 47 Закону № 1105-XIV), але при цьому не визначивши чіткого та однозначного порядку, який би унеможливив різне (двояке) тлумачення приписів щодо здійснення такої виплати, держава (в особі Уряду) допустила недобросовісність по відношенню до таких осіб.

Але оскільки у правовідносинах з приводу виконання цього обов`язку державу представляють органи, які уповноважені на нарахування та виплату соціальних (страхових) виплат, то саме вони мають нести відповідальність та саме на ці органи має покладатись виконання певних дій, спрямованих на поновлення порушеного права особи.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги, що фінансування страхових виплат відбувається саме з коштів Фонду соціального страхування, а управління виконавчих дирекцій Фонду є його робочими органами, які фактично виконують обов`язки Фонду (в тому числі обов`язки зі своєчасного фінансування та виплати матеріальне забезпечення, страхових виплат і надання соціальних послуг), враховуючи наявність чинного судового рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у зобов`язанні Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду нарахувати та виплатити заборгованість по страховим виплатам за спірний період, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями, задля забезпечення поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (як робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з правом юридичної особи), структурним підрозділом якого є Бахмутське міське відділення, що допустило протиправну бездіяльність, - нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 серпня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

При цьому суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що ані оригіналу паперової справи про страхові виплати ОСОБА_1 , ані електронної справи про такі виплати відповідачем до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду не направлялось, як і не направлялись надані відповідачу у серпні 2016 року документи, на підставі яких Бахмутське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснювало позивачу виплати в період з серпня 2016 року по грудень 2018 року, крім цього, відповідно до п. 3.2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженому постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27, робочі органи виконавчої дирекції Фонду або його відділення у випадку відсутності оригіналу справи про страхові виплати можуть отримувати відповідні відомості (зокрема, відомості про розмір щомісячних страхових виплат) з Інформаційно-аналітичної системи Фонду.

Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 серпня 2016 року по 31 грудня 2018 року також підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити таку виплату безпосередньо на його поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», суд зазначає, що зазначена вимога стосується не вирішення суті спору, а встановлення способу виконання судового рішення.

Як вбачається п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС у разі необхідності у резолютивній частині рішення суд може вказати про порядок його виконання.

На переконання суду наявність такої необхідності обумовлена, перш за все наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Зазначене підтверджується і приписами ч. 3 ст. 378 КАС України, яка регулює, в тому числі, питання встановлення способу та порядку виконання судового рішення.

Станом на час розгляду даної справи суд не вбачає підстав для встановлення певного способу виконання судового рішення (позивачем не доведено наявність обставин, які викликають необхідність такого встановлення).

Відповідно, клопотання позивача про встановлення способу виконання судового рішення шляхом зобов`язання відповідача перерахувати заборгованість зі страхових виплат на банківській рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що згідно ч. 1 зазначеної статті позивач не позбавлений права у випадку появи обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, звернутись із такою заявою до суду.

Щодо заяви позивача про встановлення судом відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вказані нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості вірогідності невиконання відповідачем даного судового рішення, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Як вбачається з квитанції № 1 від 9 вересня 2019 року при подачі до суду позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Згідно частин 1 та 3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача та вирішено задовольнити позовні вимоги позивача, які скеровані до відновлення цього порушеного права, а позовні вимоги, в задоволенні яких судом вирішено відмовити, не задоволені лише у зв`язку із обранням судом іншого (належного за висновком суду) способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача судові витрати, понесенні позивачем при зверненні до суду із даним позовом, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут № 0503/7307/7307/20 від 17 серпня 2016 року про припинення з 1 серпня 2016 року виплати страхових виплат ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 серпня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 15 січня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27 січня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна