Справа № 702/968/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 702/968/18 Суддя (судді) першої інстанції: Діденко Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 травня 2019 року (місце ухвалення: місто Монастирище, час ухвалення: 17 годин 49 хвилин, дата складання повного тексту: 11 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Уманському, Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Кучер Людмили Сергіївни, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовом до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Уманському, Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Кучер Людмили Сергіївни, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 495-ДК/0612По/08/01/-18 від 05.11.2018 р., закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 травня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в акті відсутнє будь - яке посилання про встановлення прибережної захисної смуги, що спростовує твердження відповідачів про встановлену площу 11, 64 га.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 10.02.2020 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства земельної ділянки від 05.11.2018 р. № 495-ДК/1063/АП/09/01-18 відповідач за участі голови Терлицької сільської ради Шквири Зінаїди Дмитрівни та секретаря Терлицької сільської ради Ящук Ольги Сергіївни виявила порушення вимог ст. 125, 126 ЗК України - самовільне зайняття позивачем земельної ділянки (водойми) державної власності для риборозведення загальною площею 11,34 га (кадастровий номер відсутній) в адміністративних межах Терлицької сільської ради Мрнастирищенського району, за межами населеного пункту.

При проведенні перевірки 05.11.2018 р. позивач не надав жодних документів чи пояснень, які могли б свідчити про відсутність факту самовільного зайняття земельної ділянки (водойми), повністю визнав свою вину і той факт, що він використовує дану земельну ділянку (водойму) уже не один рік і доклав до неї чимало сили і коштів.

Підставою для проведення перевірки слугувало звернення жителів села Терлиця з проханням провести інспекторську перевірку щодо позивача, який забороняє їм ловити рибу, через греблю проганяти худобу, вважає себе орендатором даної земельної ділянки (водойми); довідка, видана Терлицькою сільсько радою про те, що земельна ділянка (водойма) державної власності для риборозведення загальною площею 11,34 га (кадастровий номер відсутній) в адміністративних межах Терлицької сільської ради Монастирищенського району, за межами населеного пункту, перебуває в користуванні позивача.

За результатами перевірки відповідачем складено: акт перевірки № 495-ДК/1063/АП/09/01-18, акт обстеження № 495-ДК/447/АО/10/01-18, протокол № 495-ДК/0614П/07/01-18, припис на усунення даного правопорушення № 495-ДК/0642 Пр/03/01/-18, постанову № 495-ДК/0612По/08/01/-18, які підписані позивачем без зауважень.

Розрахунок завданої шкоди державі був проведений на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка затверджена постановою КМ України від 20.07.2007 р. № 963.

Площа земельної ділянки (водойми), щодо якої проводилася перевірка, становить 11,34 га згідно довідки, виданої Монастирищенським районний відділом ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 531 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 2421 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1, 53-3 - 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень санітарних норм), статтями 78-1 - 79, статтями 80-83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 86-1, 87, статтею 89 (щодо диких тварин), статтею 90-1 (крім порушень санітарних норм), статтями 91-1 - 91-4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею 167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, спірна земельна ділянка не перебуває у офіційному користуванні позивача, що ним також не заперечується.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки підтвердили факт використання позивачем водойми без правовстановлюючих документів.

У статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» 19 червня 2003 року № 963-IV передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняття вказаної земельної ділянки, що мало місце у даному спорі.

Щодо доводів позивача про перебування спірної земельної ділянки в оренді третьої особи, якій позивач допомагає вести рибне господарство, судом першої інстанції було вірно встановлено, що згідно податкової декларації з плати за землю та розрахунку суми земельного податку, квитанцій про сплату земельного податку в користуванні приватного підприємця ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка (водойма) площею 6,8 га.

Вказана земельна ділянка є відмінною від спірної, що підтверджується картою - схемою рибогосподарської технологічної водойми (а. с. 19, зворот).

Щодо доводів апелянта в частині порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зауважує, що доводи відповідача в частині надання можливості позивачу заперечити встановлені обставини не можуть бути прийняті судом адміністративної юрисдикції в якості твердження, що ці обставини дійно мали місце.

В той же час, апелянт скористався своєю можливістю висловити незгоду з встановленим відповідачем порушенням під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, принцип змагальності сторін був забезпечений позивачу у належному обсязі під час розгляду судової справи, а відтак ця обставина не може слугувати самостійною підставою для задоволення позову в умовах встановлення факту порушення позивачем вимог законодавства.

Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині відсутності технічної документації щодо розміру земельної ділянки, оскільки наявні в матеріалах справи докази щодо площі земельної ділянки не є суперечливими, а відсутність технічної документації не надає можливості для позивача та інших осіб самовільно займати земельну ділянку для провадження своєї діяльності.

Відтак доводи апелянта відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 286, 308, 310, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Уманському, Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Кучер Людмили Сергіївни, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 10.02.2020 р.)