Справа № 760/22243/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/46/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Кедика Дмитра Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову інспектора УПП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Кедик Д.М. Серії ЕАВ №1365546 від 26.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2019 року інспектором УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Кедиком Д.М. винесено постанову Серії ЕАВ №1365546 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 26.07.2019 року о 13 год. 06 хв., в с. Семиполки, Київське шосе 193-А км. позивач, керуючи автомобілем Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом в населеному пункті і рухався зі швидкістю 80 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР.

Вважає зазначену постанову незаконною, з огляду на наступне.

Висновок, про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами.

Зазначав, що 26 липня 2019 року він прямував по трасі Київ-Чернігів на автомобілі Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_1 . Позивача зупинив поліцейський патруль, інспектор повідомив причину зупинки транспортного засобу, а саме перевищення швидкості. Позивач відповів інспектору поліції про те, що він рухався згідно ПДР до 90 км/г на ділянці траси у дві колії, однак на дані твердження поліцейський не зреагував та попросив надати документи водія та технічний паспорт на автомобіль. Після підготовки до розгляду справи, розпочався розгляд з відеофіксацією на нагрудну камеру інспектора.

Позивач вказував, що на його прохання надати докази щодо вміння відповідачем користуватись даним пристроєм та щодо підтвердження його кваліфікації задля унеможливлення підробки показань приладом TruCam ТС 000701, відповідач надати не зміг, посилаючись на те, що забув взяти книгу обліку. Також не було проведено експертизу та будь-який огляд місця встановлення дорожнього знаку «Початок населеного пункту», що повинен відповідати нормам ДСТУ 4100-2014.

На прохання позивача надати будь-який документ, який засвідчує, що саме цей поліцейський патруль повинен нести службу саме у цьому місті, задля засвідчення законності дій відповідача, отримав відповідь, що поліцейські не повинні цього робити.

Зазначав, що розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що на виконання вимог ст. ст. 268, 278, 279 КУпАП, після зупинки транспортного засобу позивача, інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та п. 2.4 а) ПДР. Встановивши за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (Серійний номер ТС 000701 факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 розділу 12 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача, а саме винесення постанови.

Вказані обставини також зафіксовано на відеозаписах з нагрудного відеорегістратора відповідача, зробленого відповідного до ст. ст. 31, 40 ЗУ «Про національну поліцію».

Представник відповідача зазначав, що розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАВ №1365546 від 26.07.2019 року вбачається, що позивач порушив вимоги п. 12.4 ПДР, а саме перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду про скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилався на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав того, що посилання відповідача на порушення позивачем п. 12.4 ПДР є безпідставним.

Також позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зазначав, що винесена відповідачем постанова є незаконною, оскільки останнім не було здійснено розгляд справи, оскільки відповідач може розглядати справу тільки в управлінні поліції.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Після зупинки транспортного засобу позивача, інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та п. 2.4 а) ПДР. Встановивши за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (Серійний номер ТС 000701 факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 розділу 12 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача, а саме винесення постанови.

Вказані обставини також зафіксовано на відеозаписах з нагрудного відеорегістратора відповідача, зробленого відповідного до ст. ст. 31, 40 ЗУ «Про національну поліцію».

На спростування зазначених обставин позивачем не надано до суду доказів.

Згідно статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Таким чином, відповідачем було розпочато розгляд справи відразу, після його представлення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Таким чином, розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Із відеозапису № 1 з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000701) вбачається, що транспортний засіб Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 80 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год.

Водночас, як вбачається із відеозаписів №№ 2, 3, 4, зроблених відповідачем камерою нагрудного реєстратора відповідно до ст. ст. 31, 40 ЗУ «Про Національну поліцію», останнім було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статей 245, 251, 268, 278, 279, 280 КУпАП.

Під час розгляду відповідачем справи позивач повідомив, що здійснював рух по трасі, а не в населеному пункті, оскільки дорожнього знаку не бачив, який вказував би про початок населеного пункту.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзд з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Як вбачається із фотознімків з інтернет-сервісу «Google Карти» перед в`їздом в с. Семиполки, розміщений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», що відповідає вимогам ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Транспортний засіб Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_1 , яким керував позивач було зупинено відповідачем біля Посту поліції (відеозапис № 2), який знаходиться в населеному пункті с. Семиполки по вул. Київське шосе, 193-а.

Таким чином, твердження позивача про те що він не побачив дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», не звільняє його від адміністративної відповідальності.

Крім того, позивач не заперечував того факту, що здійснював рух зі швидкістю 80 км/год.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши обставини вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспектор постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклала на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., що передбачено санкцією цієї статті.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 122, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Кедика Дмитра Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя