Справа № 540/2078/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2078/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року (м.Херсон, дата складання повного тексту рішення 07.12.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ у Херсонській області, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №3/03-18 від 20.07.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком згідно п.2 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі ч.1 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням стажу роботи: на посаді «електрогазозварника» з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року Херсонського заводу напівпровідникових приладів ім.50-річчя СРСР Виробничого об`єднання «Дніпро»; на посадах «електрогазозварника» та «електрозварника» з 12.06.2008 року по 30.09.2014 року ВАТ (ПАТ) «Херсонський суднобудівний завод» та ТОВ «Смарт-Мерітайм Груп».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем було безпідставно відмовлено в призначенні йому пенсії за віком за Списком №2. Також, позивач зазначив, що оскаржив таку відмову у судовому порядку, яка була визнана незаконною, однак відповідачем, при повторному розгляді його заяви про призначення «пільгової» пенсії знову було відмовлено у призначенні цієї пенсії з тих саме «надуманих» підстав.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №3/03-18 від 20.07.2018 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі ч.1 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням стажу роботи: на посаді «електрогазозварника» з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року Херсонського заводу напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, начальник ГУ ПФУ в Херсонській області 15.01.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач, в свою чергу, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року в апеляційному порядку не оскаржив.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав для її задоволення.

Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 26.10.2017р. звернувся до Херсонського об`єднаного управління ПФУ Херсонської області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Списку №2, п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як він вважав, що до його пільгового стажу належить включити такі періоди: з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року «електрогазозварником» Херсонського заводу напівпровідникових приладів ім.50-річчя СРСР ВО «Дніпро»; з 12.06.2008р. по 01.08.2010р., з 17.01.2011р. по 01.04.2014р., з 01.06.2014р. по 05.06.2014р., з 01.07.2014р. по 30.09.2014р. «електрогазозварником» ВАТ «Херсонський суднобудівний завод».

Однак, рішенням Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Херсонського ОУ ПФУ Херсонської області від 06.11.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком по Списку №2 згідно із п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного «пільгового стажу» роботи. Підтвердженим визнано лише стаж роботи на підприємстві - ВАТ «Херсонський суднобудівний завод», що склав 5 років 7 місяців та 10 днів.

Вважаючи вказане рішення Комісії від 06.11.2017 року протиправним, ОСОБА_1 оскаржив його до Херсонського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 26.04.2018р. (справа №766/21100/17) визнав протиправним та скасував це рішення (протокол №60) , зобов`язавши ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.10.2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказане вище рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року в адміністративній справі №766/21100/17 набрало законної сили 05.06.2018 року.

10.05.2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ у Херсонській області із заявою про призначення йому «пенсії за віком на пільгових умовах». До своєї повторної заяви позивачем було долучено документи на 16 аркушах, а саме: рішення суду №766/21100/17; архівні довідки від 13.09.2017р. №165 та №П-19; відповідь Державного архіву Херсонської області від 02.04.2018 р. №05-15/2/18/419; наказ ПО «Днепр» «Про зміну наказу» від 14.05.1982 р. №657; список професій ПО «Днепр»; відповідь ПО «Днепр» від 12.04.2018р. №04; заява про прийняття на роботу; наказ про прийняття на роботу від 05.12.1983р. №1985; особова карта; заява про звільнення; наказ про припинення трудового договору. Пенсійним органом отримано заяву та додатки до неї, про що свідчить відмітка на копії заяви від 10.05.2018 р.

Проте, рішенням Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №15 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Херсонській області від 20.07.2018 р. №3/03-18 знову було відмовлено в задоволенні повторної заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказане рішення мотивовано тим, що оскільки в трудовій книжці від 10.07.1980р. за період роботи на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ВО «Дніпро» з 07.12.1983р. по 26.10.1992р. не вказано зайнятість виконанням робіт, передбачених Списком №2, а також не вказана зайнятість на протязі повного робочого дня і позивачем не надано додаткових документів, які б підтверджували право на призначення пенсії на пільгових умовах за роботу зі шкідливими і важкими умовами праці, вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та часткової безпідставності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Як визначено ст.1 вказаного Закону України №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Одночасно, статтею 100 Закону України №1788-XII встановлено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону.

Так, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

В свою чергу, пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на момент звернення позивача про призначення пенсії - 26.10.2017р.) передбачено, що на пільгових умовах право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, мають зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, ст.13 Закону України №1788-XII визначено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, встановлено ст.100 цього Закону.

До того ж, ст.62 Закону України №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року №383 затверджено «Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Цей Порядок №383 регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» ст.13 та ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, приписами п.3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

З системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, при розрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах має застосовуватися Списки затверджені Кабінетом Міністрів України, а також Списки чинні на період роботи особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, матеріалами справи та записами в трудовій книжці підтверджується, що позивач дійсно працював в періоди: з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року «електрогазозварником» на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР ВО «Дніпро», який, в свою чергу, відповідачем не визнано; з 12.06.2008 року по 01.08.2010 року, з 17.01.2011 року по 01.04.2014 року, з 01.06.2014 року по 05.06.2014 року, з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року «електрогазозварником» у ВАТ «Херсонський суднобудівний завод».

Так, щодо періоду роботи позивача на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР ВО «Дніпро» з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року та зарахування останнього до пільгового стажу, судова колегія зазначає наступне.

Розділом XXXII Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 встановлено, що посада «електрогазозварника» та «електрозварника» відноситься до робіт із шкідливими умовами праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, розділом XXXIII якого визначено посади електрозварника та електрогазозварника, яка відноситься до робіт із шкідливими умовами праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ від 16.01.2003р. №36, посади «електрозварника» та «електрогазозварника» у відповідності до розділу XXXIII відноситься до робіт із «шкідливими умовами» праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

При цьому, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, зазначає, що вказаний стаж відноситься до стажу роботи, який передбачений п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та підтверджуються записами у трудовій книжці.

До того ж, в матеріалах справи наявний наказ ВО «Дніпро» від 14.05.1982 року, яким затверджений список професій робочих та посад, які дають право на отримання пільгової пенсії; список вказаних професій, до яких відноситься посада «газозварник», «електрогазозварник»; наказ про прийняття позивача на роботу від 02.12.1983 року, особова картка ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач працював на вказаному підприємстві постійно; характеристика позивача, заява про звільнення від 26.10.1992 року; наказ про звільнення від 26.10.1992 року.

Отже, з вказаного вбачається, що позивач в період з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року дійсно працював на посаді «електрозварника» Херсонського заводу напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР ВО «Дніпро».

Таким чином, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №3/03-18 від 20.07.2018 року, яким фактично позивачу надано відмову лише у зарахуванні стажу роботи з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року.

При цьому, одночасно слід зазначити, що суд 1-ї інстанції цілком вірно зобов`язав ГУ ПФУ в Херсонській області вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі ч.1 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням стажу роботи: на посаді електрогазозварювальника з року з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року Херсонського заводу напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР ВО «Дніпро» посилаючись на дискреційність повноважень.

Так, згідно приписів ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача, та з урахуванням дискреційності повноважень, відповідача вірно зобов`язано відповідача вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням, серед іншого, стажу роботи на посаді електрогазозварювальника з року з 07.12.1983 року по 26.10.1992 року Херсонського заводу напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро».

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцової

В.О. Скрипченко