Справа № 160/11556/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить визнати бездіяльність протиправною, яка полягає у відмові в підготовці та направленні документів передбачених постановою правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. І ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону 103/96-ВР від 25.03.1996 року, тобто на момент прийняття на службу; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області підготувати та направити документи передбачені постановою правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. І ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону 103/96-ВР від 25.03.1996 року, тобто на момент прийняття на службу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області протиправно відмовлено у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення пенсії, оскільки вислуга років позивача у пільговому обчисленні становить 24 роки 08 місяців 21день.
При цьому відповідачем не враховано, що підпунктом «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, в редакції до 27.07.2011 року було встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Отже, при визначенні права на пенсію враховується саме пільгова вислуга років. Відповідачем не було враховано пільговий стаж який дає право на призначення пенсії до 2011 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем 12.12.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
27.12.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що пунктом «б» статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. Згідно частини 5 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення. Приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Законодавець чітко визначив підстави призначення пенсії за вислугу років саме у календарних роках.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 29.08.2016 року був звільнений з органів внутрішніх справ згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 26.08.2016 року № 237 о/с.
Згідно витягу з послужного списку ОСОБА_1 , він проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах:
- з 26.08.1996 року по 25.08.200 року курсант факультету № 1 Луганського інституту внутрішніх справ МВС України;
- з 25.08.2000 року по 31.07.2001 року - оперуповноважений відділення по роботі з майновими злочинами та крадіжками автомототранспорту відділу карного розшуку Дніпродзержинського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 31.07.2001 року по 20.11.2001 року оперуповноважений відділення по розкриттю злочинів проти особи та боротьбі з груповими злочинними проявами відділу Управління карного розшуку Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 10.01.2005 року по 28.04.2005 року старший оперуповноважений відділу по роботі зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області;
- з 29.04.2005 року по 01.11.2005 року старший оперуповноважений відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.11.2005 року по 26.09.2007 року начальник контрольно-методичного відділення відділу карного розшуку Дніпродзержинського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 26.09.2007 року по 22.09.2008 року начальник сектора організації та аналізу діяльності карного розшуку відділу карного розшуку Дніпродзержинського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 22.09.2008 року по 18.11.2008 року начальник сектора організації та аналізу діяльності карного розшуку відділу карного розшуку Дніпродзержинського міського управління Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 18.11.2008 року по 09.07.2009 року заступник начальника-начальник сектора боротьби з організованою злочинністю відділу карного розшуку Дніпродзержинського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 09.07.2009 року по 01.02.2010 року заступник начальника відділу начальник сектора розкриття навмисних вбивств, злочинів проти особи, розшуку злочинців і зниклих громадян відділу карного розшуку Дніпродзержинського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.02.2010 року по 01.09.2011 року перший заступник начальника начальник кримінальної міліції Петриківського районного відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.09.2011 року по 10.06.2013 року інспектор сектора громадської безпеки лінійного пункту в річковому порту «Дніпродзержинськ» лінійного відділу в річковому порту «Дніпропетровськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з10.06.2013 року по 03.02.2015 року інспектор громадської безпеки лінійного пункту в річковому порту «Дніпродзержинськ» лінійного відділу в річковому порту «Дніпропетровськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 03.02.2015 року по 24.03.2015 року виконуючий обов`язки оперуповноваженого сектора карного розшуку Заводського районного відділу Дніпродзержинського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 24.03.2015 року по 06.11.2015 року оперуповноажений сектора карного розшуку Заводського районного відділу Дніпродзержинського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;
- з 07.11.2015 року по 01.08.2016 року старший оперуповноважений Дніпродзержинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- 01.08.2016 року по 29.08.2016 року старший оперуповноважений Дніпродзержинскього відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
21.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив підготувати та передати у відповідні органи пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років.
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 10.09.2019 року № 1/Б-5040/103/04-19 повідомило позивача, що на день звільнення зі служби 26.08.2016 року в поліції він мав вислугу років у календарному обчисленні 20 років 00 місяців 01 день. Оскільки на час звільнення позивач не мав календарної вислуги років більше 22 календарних років та 6 місяців і більше, він не має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та обчислення пільгової вислуги років згідно зазначеного закону йому не передбачено. Враховуючи наведене, правові підстави для надання документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області для призначення пенсії позивачу за вислугу років відсутні.
Вважаючи дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненаправлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення пенсії за вислугу років протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Встановлені обставини справи свідчать, що фактично підставою для звернення позивача до суду з позовом, з тим змістом і обсягом позовних вимог, які у ньому визначені, стала позиція позивача про наявність у нього права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, а саме: вислуга років позивача у зв`язку з його службою в органах внутрішніх справ, враховуючи пільгове обчислення, достатня для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII.
Отже, визначальним у цій справі є питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.
Вказаним Законом № 2262-ХІІ визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ.
Статтею 12 Закону №2262-XII в редакції, що діяла на час вступу позивача на службу в органах внутрішніх спправ, було визначено, що право на пенсію за вислугою строків служби мають: п. «а» - особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 внесено зміни до ст.12 Закону №2262-XII, пункт «а» якої, зокрема, викладено в наступній редакції: пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних років та 6 місяців і більше.
Вказана редакція Закону № 2262-ХІІ набула чинності з 01.10.2011.
Одночасно статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.
Згідно з ч.2 ст. 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Положеннями ч.4 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Виходячи з наведеного з 01.10.2011 законодавцем змінено умови призначення пенсії за вислугу років, а саме: обов`язковою умовою для осіб, які звільнилися із служби в органах внутрішніх справ з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року (період звільнення позивача), є те, що така особа, на день звільнення, повинна мати вислугу 22 календарних роки 6 місяців і більше.
Отже на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, діяв Закон № 2262-XII в редакції від 08.07.2011, який не передбачав, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається, в спірному випадку, при наявності вислуги 22 календарних роки і 6 місяців і більше, та визначено виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
З огляду на викладене, суд зазначає, що для отримання права на призначення пенсії позивачу обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
В спірному випадку позивачем не заперечується факт наявності у нього стажу служби в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні 20 років 00 місяців 01 день.
З приводу застосування до спірних правовідносин при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Відтак, оскільки приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 суперечать приписам п. «а» ст.12 Закону України №2262-XII, застосуванню підлягає саме Закон України №2262-XII, який має вищу юридичну силу.
Враховуючи також, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд вважає, що в контексті спірних відносин та за обставин даної справи, для призначення пенсії позивач повинен мати вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
Оскільки у позивача відсутня така календарна вислуга, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років.
Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Згідно з пунктом 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пункті 6 цього Порядку.
При цьому, саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року (справа №537/1980/16-а).
Як встановлено судом вище, відповідач листом від 10.09.2019 повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії за вислугу років у порядку пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XI, за недостатністю вислуги років.
Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців, та визначено виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
Так, судом встановлено, що у період з 26.08.1996 року по 29.08.2016 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. Вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 20 років 00 місяців 01 день.
Виходячи з встановлених у справі обставин в їх сукупності, відповідач правомірно відмовив позивачу у направленні до Пенсійного органу відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років, через відсутність у позивача достатньої вислуги років.
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2020 року.

Суддя С.І. Озерянська