Справа № 320/1237/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1237/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості від 14.09.2018 № UA125220/2018/010043/2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази та застосовано норми права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в поданих позивачем до митного оформлення документах містились розбіжності, та документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що надані ним додаткові документи цілком усувають виявлені відповідачем розбіжності та підтверджують об`єктивну та достовірно заявлену митну вартість та її числову складову.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку письмового провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» зареєстроване як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.08.2016 (т. 1 а.с. 14-15).

Між ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (Покупець) і AIMON GROUP LIMITED (Постачальник) укладено контракт поставки товару № 1758 від 02.04.2018 (далі - контракт), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар в асортименті, кількості і за ціною, що визначені в виставлених постачальником інвойсах, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар (т. 1 а.с. 23-33).

Згідно з п. 2.1. зазначеного контракту, безпосереднє місце поставки буде вказано в кожному інвойсі окремо. Постачальник зобов`язується здійснити митне оформлення товару для експорту, а також завантажити товар на транспортний засіб покупця за свій рахунок.

Зокрема, в інвойсі № FZAMC18042 від 21.06.2018 (т. 1 а.с. 34) зазначено наступні умови поставки: FOB SHENZHEN CHINA.

Згідно з пп. 2.3.1. контракту розрахунок буде здійснюватися шляхом грошового переказу в доларах США на банківський рахунок продавця, через 3 календарних дні з дати митного оформлення товару в режимі імпорту на митній території України та за умови надання повного комплекту документів, зазначених у розділі 5.4. Договору.

Строк поставки товару має здійснитись з моменту погодження Сторонами замовлення покупця (пп. 2.4.1 контракту).

Відповідно до п. 3.2. контракту покупець повинен направити постачальнику замовлення не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати поставки.

Також судом першої інстанції встановлено, що сторонами контракту підписано Додаткову угоду № 1 від 02.07.2018 (т. 1 а.с. 32), якою було внесено зміни до пп. 2.3.1. контракту, зокрема, змінено умови оплати поставленого товару шляхом збільшення строку відстрочення платежу до 150 календарних днів з дати митного оформлення товару в режимі імпорту на митній території України.

Згідно з п. 4.1. контракту ціна товару погоджується сторонами та встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію товару.

Пунктом 4.2. контракту встановлено, що ціна товару включає в себе вартість продукту (продукції), тари (палет), упаковки та/або термоусадчої упаковки, вартість робіт, пов`язаних з упаковкою товару, маркуванням, навантаженням та доставкою товару в місце поставки, якщо інше не узгоджено між сторонами.

Відповідно до п. 4.3. контракту виконання митних формальностей у країні експорту, а також пов`язані із цим витрати (сплата податків, мита, оплата отримання дозволів) покладаються на постачальника та включаються у вартість товару.

Пунктом 5.1. контракту визначено, що товар за цим контрактом поставляється на умовах, визначених відповідно до правил Інкотермс 2010.

Згідно з п. 5.4 контракту постачальник повинен разом із товаром в місці доставки передати покупцю (транспортному агенту покупця) оригінали таких товарно-супровідних документів: інвойс - 6 примірників, пакувальний лист - 6 примірників, сертифікат проходження товару - 1 примірник, транспортний документ морську накладну - 3 примірники.

У випадку поставки товару морським транспортом на умовах CIP/CFR/CIF/CPT з використанням телекс релізу, постачальник зобов`язується за погодженням із покупцем, до приходу судна в порт призначення надіслати вказівку транспортному агенту на передачу покупцеві товару.

Відповідно до пункту 11.1 контракту даний контракт набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2020 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за контрактом.

Перевезення товару морем (фрахт) здійснювалося за агентським договором № 1763 від 07.11.2016, укладеним між позивачем і ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІ Україна» (т. 1 а.с. 96-106).

Позивачем подано до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію №/2018/710294 від 12.09.2018 (т. 1 а.с. 18-19) ,відповідно до якої митну вартість товару було визначено за основним (першим) методом, тобто, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 456055,22 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч. 2 ст. 53 МК України, про що вказано у графі 44 поданої електронної митної декларації та картці відмови (т. 1 а.с. 39-40).

Так, до митної декларації № UA125220/2018/710294 від 12.09.2018 було додано наступні документи:

- (0271) пакувальний лист від 21.06.2018 № FZAMC18042;

- (0380) інвойс від 21.06.2018 № FZAMC18042 (т. 1 а.с. 207);

- (0705) коносамент від 27.06.2018 № SHZ2390242А (т. 1 а.с.63-64);

- (0730) міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 30.07.2018 № 002530 (а.с.65);

- (0862) сертифікат походження товару від 29.06.2018 (т. 1 а.с.66);

- (1505) висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 06.09.2018 № 182 (т. 1 а.с. 67-72);

- (1701) акт проведення огляду товарів, транспортних засобів від 03.08.2018 №/2018/708342;

- попередня митна декларація від 26.07.2018 №UA125000.2018.939332;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 27.07.2018 № 6561 (т. 1 а.с. 73);

- (3530) страховий поліс від 06.07.2018 № 7234 (т. 1 а.с. 74);

- (4100) зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу від 02.04.2018 № 1758, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких договорів (т. 1 а.с. 75-84).

- (4200) генеральний договір добровільного страхування з додатками від 28.11.2016 № 101023480 (т. 1 а.с. 85-95);

- (4301) договір морського перевезення від 07.11.2016 № 1763 (т. 1 а.с. 96-106);

- (5509) інформація про позитивні результати державних видів контролю;

- (9107) акт про взяття проб (зразків) товарів від 03.08.2018 № UA125220/2018/708342.

12.09.2018 відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів (т. 1 а.с. 118-120).

ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» листом вих. №1293 від 14.09.2018 (а.с.110) надало митному органу: прайс-лист б/н від 01.05.2018 (т. 1 а.с. 206); комерційну пропозицію № 21062018 від 21.06.2018 (т. 1 а.с. 113); висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Ц-542 від 12.09.2018 (т. 1 а.с. 108-109); акт виконаних робіт №UAIM0305369 від 16.07.2018 (т. 1 а.с. 111-112); рахунок-фактуру на транспортно-експедиційні послуги № UAIM0305369 від 16.07.2018 (т. 1 а.с. 37-38).

За результатами перевірки митної декларації і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 14.09.2018 №/2018/00121 (а.с. 114-115) і прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 14.09.2018 № UA125220/2018/010043/2 (а.с. 41-42).

У вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 1,93 дол. США за одиницю.

Сума переплати митних зборів після коригування митної вартості товару становить 176 320,05 грн.

Київською митницею ДФС у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 12.09.2018 №UA125220/2018/710294 встановлено, що вони містять розбіжності та/або містять наявні ознаки підробки, зокрема: договір на перевезення не було надано на вимогу митного органу, наданий прайс-лист не від виробника та містить розбіжності, зокрема, умови поставки згідно ЕМД та прайс-листа - FOB Ningbo , а згідно з наданого договору від 02.04.2018 № 1758 п. 5.4.4. товар поставляється на умовах CIP/CFR/CIF/CPT.

Серед іншого, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачем не надано до митного оформлення акту наданих послуг/виконаних робіт за договором перевезення, зазначивши також, що п. 6.1. договору перевезення від 07.11.2016 № 1763 містить розбіжності в англомовній та росыйськомовній версіях.

Відтак, на думку відповідача, надані позивачем до оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема, витрати на фрахт та послуги з розвантаження, що виключає можливість підтвердження заявленого позивачем методу визначення митної вартості.

Додатково відповідач зазначив в рішенні про коригування митної вартості, що наданий позивачем експертний висновок від 12.09.2018 № Ц-542 не можна було взяти до уваги, оскільки при його складанні використовувалися документи, що мають розбіжності. Так, у п. 9 експертного висновку зазначено, що контрактну вартість підтверджено з урахуванням цінової пропозиції виробника. Проте, комерційна (цінова) пропозиція від 21.06.2018 №21062018 надана Aimon Group Limited, який не є виробником товару.

З метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано додаткові документи.

Митний орган в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачем на вимогу митного органу не надано митну декларацію країни відправлення, прайс-лист, комерційну пропозицію виробника товару, а також договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) на поставку товарів, митна вартість яких визначається. З оскаржуваного рішення вбачається, що позивачем не надано до митного оформлення виписки з бухгалтерської документації щодо раніше імпортованих товарів.

В якості джерела інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, зазначено митну декларацію №/2018/140316 від 12.07.2018, згідно з якою рівень митної вартості посуду кухонного з кам`яної кераміки (країна виробництва Китай) становить 1,93 дол. США.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом про визнання рішення протиправним та скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що подані до митного оформлення документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до ст. 64 МК України.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов`язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

В силу ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Так, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З рішення коригування митної вартості товару вбачається, що наданий прайс-лист не від виробника та містить розбіжності, зокрема, умови поставки згідно з електронною митною декларацією зазначено FOB SHEKOU, а у прайс-листі значиться Fob Ningno.

Проте, з графи 20 поданої позивачем до оформлення митної декларації №UA125220/2018/710294 від 12.09.2018, поставка товару здійснювалася на умовах FOB CN SHENZHEN. При цьому, під час митного оформлення позивачем надано до митного органу інвойс від 21.06.2018 (т. 1 а.с. 34). В зазначеному інвойсі вказано умови поставки FOB, що збігаються з умовами поставки в ЕМД та прайс-листі (т. 1 а.с. 146).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що за зовнішньоекономічним контрактом від 02.04.2018 № 1758 поставка товару здійснюється на умовах CIP/CFR/CIF/CPT, що не відповідає умовам поставки FOB, зазначеним позивачем в гр. 20 митної декларації № UA125220/2018/710294 від 12.09.2018.

Підпунктом 5.4.4. Контракту передбачено, що у випадку поставки товару морським транспортом на умовах CIP/CFR/CIF/CPT з використанням телекс релізу, постачальник зобов`язується за погодженням із покупцем, до приходу судна в порт призначення надіслати вказівку транспортному агенту на передачу покупцеві товару.

Таким чином, позивач та постачальник в контракті поставки передбачили здійснення поставки товару на умовах CIP/CFR/CIF/CPT, що не виключає собою можливості реалізувати поставку на умовах FOB, визначених відповідно до правил Incoterms 2010.

Колегія суддів зазначає, що розбіжність в найменуванні порту відправки за умовами Incoterms 2010 FOB не стосується числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом, а тому не може бути підставою для прийняття рішення про її коригування.

Щодо встановленої відповідачем розбіжності в агентському договорі із перевізником № 1763 від 07.11.2016, а саме, що п. 6.1. договору на перевезення № 1763 від 07.11.2016 англомовної версії передбачено надання рахунку за фрахт та послуги розвантаження у день прибуття судна, а в російськомовній версії ж цей пункт видалено, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає, що п. 12.3. агентського договору передбачено, що при тлумаченні договору російськомовна версія має пріоритет перед англомовною, це виключає будь-які розбіжності і сумніви у їх наявності.

Відповідач також зазначає, що наданий акт виконаних робіт № UAІМ0305369 має ознаки формальності, оскільки він виданий 16.07.2018, проте судно прибуло в порт призначення 30.07.2018, тобто акт виконаних робіт виданий перевізником до прибуття судна в порт. Також, рахунок на перевезення UAІМ0305369, виданий 16.07.2018 до прибуття судна у порт, а також оплата за перевезення повинна бути здійснена до 06.08.2018, але банківський документ про сплату не надано.

Колегія суддів встановила, що надання позивачем рахунку-фактури на транспортно-експедиційні послуги № UAIM0305369 від 16.07.2018 та акту виконаних робіт № UAIM0311197 від 07.11.2018, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, при цьому, оскільки витрати на перевезення можливо встановити та підтвердити на підставі наданих позивачем документів, твердження відповідача про відмінність дати прибуття судна в порт та дати з якої акт робіт та рахунок-фактури на транспортно-експедиційні послуги № UAIM0305369 були видані, не спростовує правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності банківських платіжних документів, які стосуються товару, адже такі документи ніяким чином не можуть вплинути на ціну товару та визначення митних платежів. Відсутність платіжних документів не може ставити під сумнів достовірність інформації щодо ціни товару, яка зазначена в рахунку-фактури та акті виконаних робіт.

При цьому, за умовами Додаткової угоди №1 від 02.07.2018 (т. 1 а.с. 32), збільшено строк відстрочення платежу до 150 календарних днів з дати митного оформлення товару в режимі імпорту на митній території України, внаслідок чого посилання Київської митниці ДФС на відсутність банківських розрахункових документів є безпідставним.

Твердження митниці про відсутність відомостей щодо числових значень з яких складається розмір страхової суми не відповідають дійсності, оскільки відповідно до п. 3.1. Генерального договору добровільного страхування вантажів від 28.11.2016 № 101023480 страхова сума встановлюється у розмірі інвойсної вартості вантажів, що плануються до перевезення та запланованих витрат, пов`язаних із транспортуванням, митним оформленням, сплатою митних платежів та іншими додатковими витратами, пов`язаними із перевезенням вантажу в пункт призначення, які будуть включені в собівартість вантажу.

При цьому, ч. 2 п. 8 ст. 53 МК України зазначено, що серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, що не узгоджується із вимогою відповідача про надання відомостей щодо числових значень розміру страхової суми.

Доводи відповідача про те, що поданий позивачем прайс-лист складений безпосередньо його контрагентом, а не товаровиробником відхиляються судом, оскільки імпортування товару здійснювалося позивачем саме на підставі правовідносин з його контрагентом, а не з товаровиробником, відтак, такі обставини не можуть слугувати підставою для коригування заявленої митної вартості.

Частиною 3 ст. 53 МК України зазначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Суд зазначає, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно з загальноприйнятної світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул та якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості, а тому посилання митного органу на неналежно оформлення поданого декларантом прайс-листа, як на підставу для неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), є безпідставним.

З приводу наведеного в апеляційній скарзі твердження відповідача, що жодним нормативно-правовим актом з питань державної митної справи не передбачено ніяких інших підстав для викладення причин витребування додаткових документів у письмовому вигляді, аніж за письмовим зверненням декларанта колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги ч. ч. 3, 4 ст. 53 та ч. 2 ст. 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таким чином, у відповідності до ст. 58 МК України позивач визначив митну вартість експортованого товару, виходячи з вартості ввезеного товару, яка фактично була сплачена, або підлягає сплаті, постачальнику.

Разом з тим, наявність у митного органу інформації про те, що товар, подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості від 14.09.2018 № UA125220/2018/010043/2 прийняте митним органом необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, порушує права позивача, як суб`єкта декларування, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 06 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма