Справа № 200/14622/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 р. Справа№200/14622/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 20.08.2019; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 20.08.2019 з урахуванням заборгованості, що виникла з 19.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є внутрішньо переміщеною особою з м. Харцизьк Донецької області. З 17.08.2016 позивач була взята на облік до управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи. 16.11.2018 року була працевлаштованою до Головного управління Державної міграційної служби України на посаду провідного спеціаліста з відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 по справі №200/2199/19-а її позовні вимоги задоволено та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити державну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до заяви від 19.02.2019. 20.08.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. На заяву позивача від 20.08.2019 відповідачем було надано повідомлення №792 від 17.09.2019 про відмову у призначенні адресної допомоги. Відмова була обґрунтована п.п.3,7 постанови КМУ №505 від 01.10.2014. Позивач не погоджується з відмовою відповідача в призначенні щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов позивача, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що до управління з питання призначення адресної допомоги позивач, як представник сім`ї, зверталася неодноразово:

- звернення від 25.08.2016. У заяві було зазначено, що позивач не працює, чоловік працює. Призначена адресна допомога на період з 25.08.2016 по 24.10.2016 у щомісячному розмірі 1768,00 грн. (по 442,00 грн. - на позивача та чоловіка, 884,00 грн. - на дитину); на період з 25.10.2016 по 24.12.2016 у розмірі 1547 грн. (221,00 грн. - на позивача, 442 грн. на чоловіка, 884, грн. - на дитину), на період з 25.12.2016 по 24.02.2017 у розмірі 1326 грн. (з 24.12.2016 позивачу припинено виплату щомісячної адресної допомоги відповідно до п.7 Порядку №505, 442,00 грн. - на чоловіка, 884,00 грн. - на дитину);

- звернення від 27.02.2017. У заяві було зазначено, що позивач знаходиться на обліку у центрі зайнятості, чоловік працює. Призначена адресна допомога на період з 27.02.2017 по 26.08.2017 у щомісячному розмірі 1326,00 грн. (по 442,00 грн. - на чоловіка, 884,00грн. - на дитину);

- звернення від 28.08.2017. У заяві було зазначено, що позивач не працює, чоловік працює. Призначена адресна допомога на період з 28.08.2017 по 27.02.2018 у щомісячному розмірі 1326,00грн. (по 442,00 грн. - на чоловіка, 884,00 грн. - на дитину);

- звернення від 28.02.2018. У заяві було зазначено, що позивач не працює, чоловік працює. Призначена адресна допомога на період з 28.02.2018 по 27.08.2018 у щомісячному розмірі 1442,00 грн. (по 442,00 грн. - на чоловіка, 1000,00 грн. - на дитину);

- звернення від 27.08.2018. У заяві було зазначено, що позивач не працює, чоловік працює. Призначена адресна допомога на період з 28.08.2018 по 27.02.2019 у щомісячному розмірі 1442,00 грн. (по 442,00 грн. - на чоловіка, 1000,00 грн. - на дитину).

Окрім того, зазначає, що оскільки адресна допомога позивачу була припинена з 24.12.2016, а позивач працевлаштувалась з 16.11.2018, призначити на позивача адресну допомогу управління не має законних підстав. Тому згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконкомі Краматорської міської ради позивачу призначена адресна допомога на проживання на період з 28.02.2019 по 27.08.2019 у щомісячному розмірі 1442,00 грн. (442,00 грн. - на чоловіка, 1000,00 грн. - на дитину).

Вказує на те, що, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2019 за виконавчим листом №200/2199/19-а, виданим Донецьким окружним адміністративним судом 25.07.2019, рішенням управління від 22.11.2019 позивачу було призначено щомісячну адресну допомогу за заявою від 19.02.2019 на період з 28.02.2019 по 27.08.2019 у щомісячному розмірі 442,00 грн. Таким чином, вважає що, управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради діло виключно в межах законодавства України відмовив у призначенні адресної допомоги на покриття витрат на проживання ОСОБА_1 відповідно її заяви від 20.08.2019 - правомірно.

Щодо вимоги позивача зобов`язання виплатити їй щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 20.08.2019 з урахуванням заборгованості, що виникла з 19.02.2019, відповідач зазначив, що позивач вже зверталася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з вимогою зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 19.02.2019 та в цій частині позовні вимоги необхідно залишити без розгляду. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №200/14622/19-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянка України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 18.09.1997 Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 17.08.2016 №1426/73789 ОСОБА_1 взято на облік, як особу яка переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, тобто визнано внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання позивача визначено за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, в управлінні сім`я позивача вказана у складі:

- ОСОБА_1 - представник сім`ї;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - чоловік;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2016 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка. Рішенням Краматорського УПСЗН від 05.10.2016 року допомога на проживання призначена на період з 25.08.2016 року по 24.10.2016 року у щомісячному розмірі 1768,00грн., з 25.10.2016 року по 24.12.2016 року у розмірі 1547,00 грн., з 25.12.2016 року по 24.02.2017 року у розмірі 1326,00 грн. (з 25.12.2016 року позивачу припинено виплату допомоги відповідно до п.7 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року).

27.02.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості, чоловік працює, донька школярка. Рішенням Краматорського УПСЗН від 26.04.2017 допомога на проживання призначена на період з 27.02.2017 по 26.08.2017 у щомісячному розмірі 1326,00 грн.

28.08.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка. Рішенням Краматорського УПСЗН від 13.09.2017 допомога на проживання призначена на період з 28.08.2017 по 27.02.2018 у щомісячному розмірі 1326,00 грн.

28.02.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка. Рішенням Краматорського УПСЗН від 20.03.2018 допомога на проживання призначена на період з 28.02.2018 по 27.08.2018 у щомісячному розмірі 1442,00 грн.

27.08.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка. Рішенням Краматорського УПСЗН від 24.09.2018 допомога на проживання призначена на період з 28.08.2018 по 27.02.2019 у щомісячному розмірі 1442,00 грн.

19.02.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач працює в ГУ ДМС України в Донецькій області з 16.11.2018, чоловік працює, донька школярка. Рішенням Краматорського УПСЗН від 06.03.2019 допомога на проживання призначена на період з 28.02.2019 по 27.08.2019 у щомісячному розмірі 1442,00 грн.

20.08.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач працює в ГУ ДМС України в Донецькій області з 16.11.2018, чоловік працює, донька школярка.

Рішенням відповідача від 17.09.2019 позивачу призначена адресна допомога на проживання на період з 28.08.2019 по 27.02.2020 у щомісячному розмірі 1442,00 грн. (442 грн. - на чоловіка, 1000,00 грн. - на дитину). У призначенні щомісячної адресної допомоги позивачу було відмовлено на підставі п.3, 7 Порядку №505.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3, 16.11.2018 остання призначена на посаду провідного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства, управління у справах іноземців та осіб без громадянства (на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4 , до її фактичного виходу на роботу), як така, що пройшла конкурсний відбір на цю посаду та визначена переможцем конкурсу.

Довідкою про доходи, ГУ ДМС України в Донецькій області, підтверджує ОСОБА_1 те, що дійсно працює у ГУ ДМС України в Донецькій області на посаді провідного спеціаліста та отримує заробітну плату.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у призначенні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

02.09.2014 прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", що набрав чинності 15.10.2014, яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон №1706).

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) врегульовано Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (далі - Порядок №505).

Відповідно до ст.1 Закону №1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 ст.4 Закону №1706 передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ст.5 Закону №1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідкою від 17.08.2016 №1426/73789 підтверджено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до п.п.2,3 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (п.5 Порядку №505).

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Пунктом 6 Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до п.7 Постанови №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

За приписами п.12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

В контексті викладеного, суд зазначає, що з системного аналізу норм зазначеного Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи, в разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але також відповідає духу та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом послідових шестимісячних періодів надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Слід звернути увагу на те, що Порядком №505 не встановлено жодного обмеження особи звернутись після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім того, п.6 Порядку №505 визначені виключні підстави, коли грошова допомога не призначається, серед яких відсутня така підстава, як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , з початком бойових дій на території м.Харцизька як тимчасово переміщена особа з району проведення антитерористичної операції, перемістилася до м. Краматорськ та з 25.08.2016 року їй призначено щомісячну адресну допомогу у розмірі 1768,00 грн.(з 25.08.2016 року по 24.10.2016 року), з 25.10.2016 року по 24.12.2016 року у розмірі 1547,00 грн., з 25.12.2016 року по 24.02.2017 року у розмірі 1326,00 грн. (з 25.12.2016 року позивачу припинено виплату допомоги відповідно до п.7 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3, 16.11.2018 року остання призначена на посаду провідного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства, управління у справах іноземців та осіб без громадянства (на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4 , до її фактичного виходу на роботу), як така, що пройшла конкурсний відбір на цю посаду та визначена переможцем конкурсу.

Довідкою про доходи, ГУ ДМС України в Донецькій області, підтверджує ОСОБА_1 те, що вона дійсно працює у ГУ ДМС України в Донецькій області на посаді провідного спеціаліста та отримує заробітну плату.

Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 по справі №200/2199/19-а та не підлягають доказуванню, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України.

Верховним Судом у постанові від 27 березня 2018 року по аналогічній адміністративній справі №333/3750/17 (2-а/333/199/17) висловлено правову позицію, що у разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому. З системного аналізу пункту 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав. Порядок не містить заборони чи інших обмежень на право отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за умови її отримання раніше. Допомога надається не більше ніж на 6 місяців і у подальшому за заявою строк може бути пролонговано.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

На підставі аналізу пунктів п.п.2-7,12 Порядку №505 суд дійшов висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Враховуючи те, що позивач працевлаштована з 16.11.2018, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При наданні оцінки доводам та запереченням відповідача суд також враховує, що утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Зазначені вимоги до держави викладені і у ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Таким чином, право позивача за заявою від 20.08.2019 на отримання допомоги є доведеним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 20.08.2019.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст.245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 20.08.2019.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням заборгованості, що виникла з 19.02.2019, суд зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 по справі №200/2199/19-а, зокрема, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд.23) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2 ) щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 19.02.2019 року.

Тобто, питання щодо нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 19.02.2019 вже вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2019 за виконавчим листом №200/2199/19-а, виданим Донецьким окружним адміністративним судом 25.07.2019, рішенням управління від 22.11.2019 позивачу було призначено щомісячну адресну допомогу за заявою від 19.02.2019 на період з 28.02.2019 по 27.08.2019 у щомісячному розмірі 442,00 грн.

Положеннями ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст.372 КАС України визначено, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

За ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1,ч.2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до положень ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією №13 від 13.12.2019.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у розмірі 384,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 20.08.2019.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд.23) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2 ) щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 20.08.2019.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд.23) судовий збір у розмірі 384,20 грн. на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.02.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька